УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

10 січня 2025 року 
м. Київ

справа №160/274/23
адміністративне провадження № К/990/45201/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Бевзенка В.М., Стеценка С.Г.,
перевіривши     касаційну скаргу касаційну скаргу Дніпровської міської ради
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 (суддя Ніколайчук С.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 (колегія у складі: судді-доповідача Сафронової С.В., суддів Коршуна А.О.,      Чепурнова Д.В.)
у справі № 160/274/23
за позовом   керівника Окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради
до    Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Громадської організації «Платформа Громадський контроль»
про    визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Керівник Окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (далі також - позивач) звернувся в інтересах держави в особі Управління з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради до суду з позовом до Дніпровської міської ради (далі також -відповідач, скаржник) та Комунального підприємства «Міські активи» Дніпровської міської ради (далі - КП «Міські активи»), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, яка полягає у не укладенні з позивачем охоронного договору на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, на умовах і в порядку, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768 (далі - Постанова № 1768);
- зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з позивачем охоронний договір на об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, на умовах і в порядку, визначених Постановою № 1768;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не приведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53) назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт;
- зобов`язати відповідача привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неприведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт;
- зобов`язати відповідача привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятку архітектури місцевого значення з охоронним № 122 «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023, закрито провадження у цій справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України. 
Верховний Суд, переглянувши в порядку касаційного оскарження ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023, скасував судові рішення та направив справу № 160/274/23 до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 23.05.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, задовольнив позов частково. А саме:
- визнав протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, що полягає у неприведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт;
- зобов`язав Дніпровську міську раду та КП «Міські активи» Дніпровської міської ради привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення консерваційних робіт;
- визнав протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, що полягає у неприведенні до належного стану об`єкту культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53), назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт;
- зобов`язав Дніпровську міську раду та КП «Міські активи» Дніпровської міської ради привести до належного стану об`єкт культурної спадщини - пам`ятки архітектури місцевого значення з охоронним № 122 - «Палац профілактики» за адресою: м. Дніпро, вул. Щербаня (просп. Сергія Нігояна, (просп. Калініна, 53) назва за обліком - вул. Профілактича, 1) 1, шляхом здійснення реставраційних робіт;
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив.

25.11.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дніпровської міської ради, в якій остання з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Верховний Суд ухвалою від 16.12.2024 залишив касаційну скаргу без руху відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України, надавши скаржнику десятиденний строк для усунення недоліків касаційної скарги (а саме для наведення мотивувань підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1 і 3 ч. 4 328 КАС України, надання доказів сплати судового збору).
16.12.2024 о 23:00 копія зазначеної ухвали Суду доставлена в електронний кабінет Дніпровської міської ради та в розумінні ч.ч. 6 і 7 ст. 251 КАС України вважається врученою відповідачу 17.12.2024.
31.12.2024 від скаржника до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучені примірники касаційної скарги в уточненій редакції та платіжні інструкції на підтвердження сплати відповідної суми судового збору.

При вирішенні питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за означеною скаргою в уточненій редакції, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у ч. першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Стаття 330 КАС України містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Отже, зміст наведених положень процесуального закону свідчить про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у ч. 1 ст. 328 КАС України, в касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Водночас ч. 3 ст. 334 КАС України визначає, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
Згідно з приписами ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Наведені положення процесуального закону дають підстави вважати, що суд касаційної інстанції може відкрити касаційне провадження виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, зазначених скаржником у касаційній скарзі. В той же час мотиви особи, що подає касаційну скаргу, щодо незгоди з судовим рішенням мають бути викладені з врахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при формуванні відповідного висновку. 
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі п.п. 1 і 3 ч. 4 ст. 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України)
- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі п.п. 1 і 3 ч. 4 ст. 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
До того ж обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі п. 1 ч. 4            ст. 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Подібність правовідносин означає, зокрема тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
Водночас обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги (в уточненій редакції) встановлено, що у ній міститься посилання на п.п. 1 і 3 ч. 4 ст. 328 КАС України. Однак, обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для оскарження судових рішень в касаційному порядку на цих підставах скаржник не навів.
Так, вказуючи на застосування судами попередніх інстанцій положень ст.ст. 26, 27, 33-1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» без урахування висновків Верховного Суду, викладених у його постановах від 19.10.2023 у справі № 9901/96/21, від 02.04.2024 у справі № 140/14556/23, від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 07.04.2021 у справі № 924/199/20, від 13.03.2023 у справі № 398/1796/20, скаржник виклав обгрунтування щодо порушення судами вказаних норм закону безвідносно до їх висновків, які стали підставою для часткового задоволення позовних вимог, та не врахував, що такі висновки були сформовані виходячи із сукупності встановлених судами обставин і досліджених ними доказів саме у цій конкретній справі. Також, перераховуючи певні постанови Верховного Суду і цитуючи окремі витяги з деяких із них, скаржник у той же час не зазначив як таких аргументів з приводу того, що спірні правовідносини у справі № 160/274/23 та правовідносини у справах, на які відповідач посилається у касаційній скарзі, дійсно є подібними.
Покликання ж скаржника на п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України носить загальний характер та не обумовлене в подальшому взаємозв`язком із обов`язковими умовами, передбаченими у випадку оскарження судових рішень на цій підставі, а тому так само не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України. 
У контексті наведеного Суд вважає за необхідне зазначити, що касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт ч. 4 ст. 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (ч. 3 ст. 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (ч. 1 ст. 341 КАС України).
У свою чергу відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Таким чином, скаржник не виконав вимог ухвали від 16.12.2024 про залишення касаційної скарги без руху та не усунув недоліки, які серед інших слугували підставою для залишення такої скарги без руху. 

За приписами ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За викладених обставинах, Суд вважає, що Дніпровській міській раді слід повернути касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 169, 332 КАС України, Верховний Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути Дніпровській міській раді касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.10.2024 у справі № 160/274/23.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              В.М. Бевзенко

Суддя                                                                                                              С.Г. Стеценко