УХВАЛА

04 березня 2025 року 
м. Київ

cправа №  922/2737/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н.М. - головуючий, Кондратова І.Д., Кролевець О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю.А.,

представників учасників справи:
позивача - Жирний О.С., Дудченко В.В.,
відповідача - Сивак А.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду Харківської області
у складі судді Жельне С.Ч.
від 07.08.2024 та
на постанову Східного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Терещенко О.І., Плахов О.В., Тихий П.В.
від 06.11.2024

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5"
про стягнення коштів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" про стягнення 206 001 803,00 грн компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року; 4 903 407,30 грн 3% річних та 26 736 351,52 грн інфляційних втрат. 

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі № 922/2737/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023, у задоволенні позову відмовлено. 

Постановою від 03.04.2024 Верховний Суд (Кібенко О. Р. - головуючий суддя, судді: Бакуліна С. В., Студенець В. І.) скасував рішення Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2023 у справі № 922/2737/23. Справу № 922/2737/23 направив на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

2. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України") (постачальником) та Приватним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ - 5" (споживач) укладено договори постачання природного газу від 29.09.2016 №2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, від 31.10.2016 № 2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, від 29.09.2016 №2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій.

Пунктами 2.1 договорів постачання природного газу №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2425/1617-РО визначено планові обсяги постачання природного газу у листопаді 2016 року: 22 442,000 тис. куб. м, 3 130,000 тис. куб. м, 2,000 тис. куб. м відповідно; у грудні 2016 року: 25 385,000 тис. куб. м, 3 948,000 тис. куб. м, 2,000 тис. куб. м відповідно.

Згідно з пунктами 2.6 договорів №2424/1617-ТЕ-32, №2578/1617-БО-32, №2425/1617-РО розподіл (транспортування) природного газу за цими договорами здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи).

На виконання умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2016 №371 АТ "Укртрансгаз" здійснило для відповідача у листопаді 2016 року транспортування 55 910,000 тис. куб. м природного газу, а у грудні 2016 року транспортування 65 268,000 тис. куб. м природного газу, на підтвердження чого сторонами складено акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами від 30.11.2016 № 11-16-371, від 31.12.2016 № 12-16-371.

Відповідно до умов договору на розподіл природного газу, до якого відповідач приєднався заявою від 01.01.2016 №094205D36EAT016, ПАТ "Харківміськгаз" здійснило для відповідача у листопаді 2016 року розподіл 55 910,000 тис. куб. м природного газу, а у грудні 2016 року розподіл 65 268,000 тис. куб. м природного газу, на підтвердження чого сторонами складено акти наданих послуг з розподілу природного газу від 30.11.2016 №ХРГ00021822, від 31.12.2016 №XP00024416.

30.11.2016 відповідач та НАК "Нафтогаз України" підписали акти приймання-передачі у листопаді 2016 року на загальний обсяг 27 029,000 тис. куб. м природного газу, в тому числі 24 075,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2424/1617-ТЕ-32, 2 953,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2578/1617-БО-32, 1,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2425/1617-РО.

Залишок обсягу 28 881,000 тис. куб. м.природного газу (спірний обсяг) був спожитий відповідачем у листопаді 2016 року для виробництва електричної енергії (власних потреб).

Акт приймання-передачі природного газу на вказаний обсяг було підписано відповідачем та направлено для підписання до НАК "Нафтогаз України", однак згідно з листами НАК "Нафтогаз України" від 12.12.2016 № 28-8860/1.2-16, від 14.12.2016 №26-8915/1.2-16 вказаний акт було повернуто відповідачу без підписання з посиланням на відсутність підстав для оформлення такого акту, оскільки підстави для постачання компанією природного газу підприємству для власних потреб на умовах типового договору постачальником "останньої надії" відсутні.

Господарський суд міста Києва розглядав позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" до НАК "Нафтогаз України" у справі № 910/23532/16 про визнання укладеним з моменту початку фактичного постачання природного газу договору постачання природного газу постачальником "останньої надії" в редакції споживача та відповідно до Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501, зобов`язання надати підписану уповноваженою особою письмову форму вказаного договору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2023 прийнято відмову Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" від позову, визнано нечинним рішення господарського суду міста Києва від 15.11.2017 про задоволення позовних вимог, закрито провадження у справі № 910/23532/16.

31.12.2016 відповідач та НАК "Нафтогаз України" підписали акти приймання-передачі у грудні 2016 року на загальний обсяг, в тому числі 26 872,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2424/1617-ТЕ-32, 3 887,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2578/1617-БО-32, 1,000 тис. куб. м природного газу за договором № 2425/1617-РО.

Залишок обсягу 34 508,000 тис. куб. м природного газу (спірний обсяг) був спожитий відповідачем у грудні 2016 року для виробництва електричної енергії (власних потреб).

Акт приймання-передачі природного газу на вказаний обсяг було підписано відповідачем та направлено для підписання до НАК "Нафтогаз України", однак листом НАК "Нафтогаз України" від 12.01.2017 № 26-227/1.8-17 вказаний акт було повернуто відповідачу без підписання з посиланням на відсутність підстав для постачання компанією природного газу підприємству для власних потреб на умовах типового договору постачальником "останньої надії".

На виконання умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.03.2016 № 371 позивач здійснив для відповідача у квітні 2017 року транспортування 25 802,000 тис. куб. м природного газу, на підтвердження чого сторони склали акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами від 30.04.2017 № 04-17-371.

Відповідно до умов договору на розподіл природного газу, до якого відповідач приєднався заявою від 01.01.2016 № 094205D36EAT016, АТ "Харківміськгаз" здійснило для відповідача у квітні 2017 року розподіл 25 802,000 тис. куб. м природного газу, на підтвердження чого сторони склали акт наданих послуг з розподілу природного газу від 30.04.2017 №ХРГ00010276.

18.06.2018 НАК "Нафтогаз України" листом №26-3889/12-18 повернуло відповідачу без підписання акти приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року за договором № 2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в обсязі 9 987,000 тис. куб. м, за договором № 2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями в обсязі 972,000 тис. куб. м, за договором № 2671/1617-КП-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (які не є бюджетними установами/організаціями) в обсязі 286,000 тис. куб. м, за договором № 2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій в обсязі 1,000 тис. куб. м та за договором № 1011/17-ЕЕ для виробництва електричної енергії в обсязі 14 556,000 тис. куб. м. 

В обґрунтування повернення вказаних актів НАК "Нафтогаз України" зазначило про те, що у зв`язку з невиконанням умов пункту 12 постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 22.03.2017 № 187 (далі - Положення №187) відповідачу не були підтверджені планові обсяги (номінації) природного газу на квітень 2017 року, тому НАК "Нафтогаз України" не здійснювало постачання природного газу Приватному акціонерному товариству "Харківська ТЕЦ - 5" у квітні 2017 року для зазначених категорій споживачів.

19.09.2019 Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про зобов`язання Приватного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" повернути в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 14 560,000 тис. куб. м, відібраний з газотранспортної системи без номінацій у квітні 2017 року, а також стягнення 97 297 782,40 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 14 560,000 тис. куб. м.

Рішенням господарського суду Харківської області від 30.06.2020, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 у справі № Б-23/75-02 (922/3026/19) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судовими рішеннями у справі № Б-23/75-02 (922/3026/19) встановлено, що між НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та відповідачем (споживач) укладено договори постачання природного газу від 29.09.2016 №2424/1617-ТЕ-32 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, від 31.10.2016 № 2578/1617-БО-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, від 21.04.2017 № 2671/1617-КП-32 для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (з 01.04.2017), від 28.04.2017 №1011/17-ЕЕ для виробництва електричної енергії (з 01.04.2017), від 29.09.2016 №2425/1617-РО для виробництва теплової енергії для релігійних організацій. Пунктами 2.1 договорів № 2424/1617-ТЕ-32, № 2578/1617-БО-32, № 2671/1617-КП-32, № 1011/17-ЕЕ, № 2425/1617-РО визначено планові обсяги постачання природного газу у квітні 2017 року в обсягах 12 458,000 тис. куб. м, 1 606,000 тис. куб. м, 455,000 тис. куб. м, 14 550,000 тис. куб. м, 1,000 тис. куб. м відповідно. Згідно з пунктами 2.6 договорів № 2424/1617-ТЕ-32, № 2578/1617-БО-32, №2671/1617-КП-32, № 1011/17-ЕЕ, № 2425/1617-РО розподіл (транспортування) природного газу за цими договорами здійснюють оператори газорозподільних мереж (газотранспортної системи).

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" є особою, яка до 31.12.2019 виконувала функції оператора газотранспортної системи - суб`єкта господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).

3. Короткий зміст судових рішень

За результатом нового розгляду справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 у справі № 922/2737/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції мотивовані тим, що:

- надані позивачем докази стосовно періоду листопада-грудня 2016 року не узгоджуються з приписами частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", яка прямо передбачає визначення обсягів природного газу при щомісячній компенсації саме на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем, а не будь-яких інших документів, в тому числі актів наданих послуг з транспортування, розподілу природного газу;

- наявні у матеріалах справи реєстри теплопостачальних підприємств, з якими документально оформлені обсяги газу за прямими договорами Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у листопаді та грудні 2016 року не містять правової підстави їх складення та підпису особи, яка їх оформила, у зв`язку з чим критично оцінюються судом з точки зору їх достовірності;

- зведені реєстри ПАТ "Харківміськгаз" фактичного обсягу розподілу природного газу по споживачах за листопад, грудень 2016 року, зведені реєстри місячних обсягів газу, що подані в точку виходу до газорозподільної системи ПАТ "Харківміськгаз" (56ZG-DSO-340000M) за листопад, грудень 2016 року не містять відомостей щодо фактично відібраних відповідачем обсягів газу, а отже не дозволяють встановити обставини, які входять до предмету доказування у справі;

- не можуть також бути прийняті судом в якості належних та допустимих з точки зору частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" докази і акти приймання-передачі природного газу у листопаді, грудні 2016 року за типовим договором постачання природного газу постачальником "останньої надії", який між відповідачем та НАК "Нафтогаз України" не укладався та не виконувався;

- постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, яка набрала чинності з 07.05.2017, було, зокрема, внесено зміни до глави 3 розділу XII "Кодексу газотранспортної системи", затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС). Отже, з урахуванням змін до Кодексу ГТС постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, алокація обсягів газу у квітні 2017 року повинна була здійснюватися саме АТ "Укртрансгаз";

- на підставі вищенаведених положень Кодексу ГТС та частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" обсяги природного газу для компенсації у квітні 2017 року мають визначатися на підставі алокації оператора газотранспортної системи, оскільки після набрання чинності змінами до Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем таку функцію вже не виконували;

- надані АТ "Укртрансгаз" акти наданих послуг з транспортування, розподілу природного газу не передбачені частиною 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та не є допустимими доказами для визначення обсягів природного газу для щомісячної компенсації, а зазначені в них обсяги природного газу не узгоджуються з відомостями звіту про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу за квітень 2017 року про обсяг відповідача з його алокацією на постачальника НАК "Нафтогаз України";

- природний газ в обсягах 28 881,000 тис. куб. м та 34 508,000 тис. м. куб (спірні обсяги) був спожитий відповідачем у листопаді-грудні 2016 року для виробництва електричної енергії (власних потреб), а не теплової енергії з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, населенню, виробництва теплової енергії для релігійних організацій. В даному випадку до спірних обсягів не підлягають застосуванню ціни природного газу, які не визначені Положенням № 758 та в період з 01.11.2016 по 23.12.2016 встановлювалися НАК "Нафтогаз України" для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для установ, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів;

- станом на квітень місяць 2017 року між відповідачем та НАК "Нафтогаз України" були чинними договори №  2578/1617-БО-32 від 31.01.2016 постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, за ціною 7907,20 грн за 1 000 куб. м (9 488,64 грн з ПДВ), № 2425/1617-РО-32 від 27.09.2016 постачання природного газу для виробництва теплової енергії для релігійних організацій в сумі 2 471,00 грн за 1000 куб. м (2 965,20 грн з ПДВ), № 2424/1617-ТЕ-32 від 27.09.2016 постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в сумі 4 942,00 грн за 1000 куб. м (5 930,40 грн з ПДВ), № 2671/1617-КП-32 від 21.04.2017 постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями в сумі 7 907,20 грн за 1 000 куб. м (9 488,64 грн з ПДВ), № 1011/17-ЕЕ від 28.04.2017 постачання природного газу для виробництва електричної енергії в сумі 7 907,20 грн за 1 000 куб. м (9 488,64 грн з ПДВ). Пунктом 13 Положення № 187 та умовами договорів відповідача з НАК "Нафтогаз України" у квітні 2017 року було визначено ціни для всіх категорій споживання природного газу. Водночас, в матеріалах справи відсутні належні докази розподілу загального спожитого відповідачем у квітні 2017 року обсягу природного газу за категоріями використання на виконання умов договорів № 2424/1617-ТЕ-32, № 2578/1617-БО-32, № 2671/1617-КП-32, № 1011/17-ЕЕ, № 2425/1617-РО та в межах строку їх дії. 

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи касаційної скарги. Доводи інших учасників справи

Акціонерне товариств "Укртрансгаз", у касаційній скарзі, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 у даній справі, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скаржник у якості підстави касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції зазначив пункти 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме: 

- суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували частину 2 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04.05.2023 у справі № 914/1940/22 та від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19;

- відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у взаємозв`язку з главою 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та главою 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, а саме, що обсяги природного газу, зазначені в частині 2 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", визначаються саме на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем;

- суди не дослідили зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

Приватне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" подало відзив на касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції залишити без змін.

5. Підстави передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Як зазначалось вище, звертаючи з позовом у даній справі, позивач зазначав, що з відповідача підлягає стягненню частина компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу за період листопад - грудень 2016 року та квітень 2017 року природного газу, та нараховані та відповідну суму 3% річних та інфляційні втрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог повністю, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з недоведеності та необґрунтованості позову.

Так, зокрема, суд першої інстанції, з яким погодився суду апеляційної інстанцій, щодо недоведеності позивачем обсягу газу, спожитого відповідачем за квітень місяць 2017 року, в тому числі виходили з того, що постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, яка набрала чинності з 07.05.2017, було, зокрема, внесено зміни до глави 3 розділу XII "Кодексу газотранспортної системи", затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС). Отже, з урахуванням змін до Кодексу ГТС постановою НКРЕКП від 28.04.2017 № 615, алокація обсягів газу у квітні 2017 року повинна була здійснюватися саме Акціонерним товариством "Укртрансгаз".

На підставі вищенаведених положень Кодексу ГТС та частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" суди дійшли висновку, що обсяги природного газу для компенсації у квітні 2017 року мають визначатися на підставі алокації оператора газотранспортної системи, оскільки після набрання чинності змінами до Кодексу ГТС оператори газорозподільних систем таку функцію вже не виконували.

Позивач, не погоджуючись  з висновками судів попередніх інстанцій в цілому, також зазначив про помилковість, зокрема, висновків, щодо суб`єкта, який, в силу норм законодавства, повинен був здійснювати алокації обсягів газу у квітні 2017 року. На думку позивача, таким суб`єктом є оператор газорозподільних систем, а не як зазначили суди - оператор газотранспортної системи. У зв`язку з викладеним, скаржник, в обґрунтування підстав касаційного оскарження, у тому числі визначив відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування частини 3 статті 8 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у взаємозв`язку з главою 3 розділу IX Кодексу газорозподільних систем та главою 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи.

В аспекті зазначеної підстави касаційного оскарження, Верховний Суд неодноразово наголошував, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Отже, по-перше, необхідно з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, самі по собі предмети позовів і сторони справ можуть не допомогти встановити подібність правовідносин ні за змістовим, ні за суб`єктним, ні за об`єктним критеріями. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору.

Отже, у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи (постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі № 910/24257/16, від 05.06.2018 у справі №243/10982/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 372/1988/15-ц, від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц і № 522/2110/15-ц, від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц). Таке врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

Таким чином, на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).

Здійснюючи касаційне провадження у даній справі № 922/2737/23 судовою колегію встановлено, що у постанові від 18.06.2020 у справі № 910/2663/19 Верховний Суд (судова палата для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності), зазначив, що за змістом пункту 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГТС (у редакції, чинній з 28.04.2017) алокація обсягів природного газу по точці входу до ГТС здійснюється оператором ГТС з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці, та, відповідно, дійшов висновку про те, що з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з ГТС покладено на АТ "Укртрансгаз".

Колегія суддів не погоджується з таким висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного у постанові 18.06.2020 у справі № 910/2663/19 та вважає за необхідне відступити від вказаного висновку з огляду на наступне.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначає Закон України "Про ринок природного газу".

У частині 1 статті 1 вказаного Закону (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначено терміни, які у ньому вживаються: газорозподільна система - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам (пункт 6); газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу (пункт 7); кодекс газотранспортної системи, кодекс газорозподільних систем, кодекс газосховища, кодекс установки LNG - правила експлуатації та доступу до газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG, що затверджуються Регулятором (пункт 11); оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 17); оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (пункт 19); Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг пункт 32; точка виходу - визначена точка у газотранспортній системі, в якій оператор газотранспортної системи доставляє природний газ, що знаходиться у газотранспортній системі, до іншої газотранспортної або газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або споживача, приєднаного до газотранспортної системи, або до об`єкта, пов`язаного із видобутком природного газу (пункт 42); точка входу - визначена точка у газотранспортній системі, в якій природний газ надходить до газотранспортної системи від об`єктів, пов`язаних із видобутком природного газу, газосховища, установки LNG, а також від інших газотранспортних або газорозподільних систем (пункт 43).

В силу приписів частини 1 статті 4, пункту 1 частини 2 статті 22, частини 1 статті 33, частини 1 статті 41 Закону України "Про ринок природного газу" державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства, зокрема, затвердження Регулятором кодексу газотранспортної системи та кодексу газорозподільних систем.

Так, постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятором) від 30.09.2015 № 2493 та № 2494 було затверджено, відповідно, Кодекс газотранспортної системи та Кодекс газорозподільних систем.

Кодексом газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016 № 84 від 26.01.2017) було визначено, що алокація - це підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу ХІІ цього Кодексу.

Розділом ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) визначено порядок здійснення: алокації обсягів природного газу для точок входу (глава 1), алокації обсягів природного газу для точок виходу (глава 2); та принципи алокації обсягів природного газу для віртуальних точок входу та виходу з/до газорозподільних систем та щодо споживачів, підключених до газорозподільної системи (глава 3).

У пункті 1 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) було встановлено, що у точках виходу, в яких природний газ з газотранспортної системи направляється до суміжної газотранспортної системи, газосховища або до прямого споживача, алокація обсягів природного газу здійснюється відповідним оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газосховища або прямим споживачем, яка має бути направлена ними до оператора газотранспортної системи в строки, описані в пункті 6 цієї глави. Алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи здійснюється відповідним оператором газорозподільної системи з урахуванням глави 3 цього розділу.

Відповідно до пункту 6 глави 2 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016 № 84, від 26.01.2017) алокація обсягів природного газу, зроблена оператором суміжної газотранспортної системи, оператором газорозподільної системи, газовидобувним підприємством, оператором газосховища або прямим споживачем має бути передана оператору газотранспортної системи в такі терміни:

1) розрахункові обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий день, повинні передаватися оператору газотранспортної системи щодня до 13.00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду, після газової доби, до якої належить алокація;

2) фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за першу та другу декади газового місяця (за другу декаду газового місяця наростаючим підсумком), мають передаватися оператору газотранспортної системи кожного наступного дня після закінчення відповідної декади газового місяця;

3) фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця;

4) скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) алокація обсягів природного газу для віртуальних точок входу та виходу з/до газорозподільної системи має здійснюватись відповідно до положень глав 1, 2 цього розділу, якщо інше не передбачено цією главою.

Пунктом 2 глави 3 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) визначено, що оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу щодо всіх споживачів (у тому числі щодо побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільної системи, та їх точок комерційного обліку, яким оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний ЕІС-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи. Оператор газорозподільної системи здійснює алокацію обсягів природного газу з розбивкою по всіх замовниках послуг транспортування, для яких були підтверджені номінації/реномінації на транспортування для віртуальної точки входу з газорозподільної системи та для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу  ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016 № 84, від 26.01.2017) детальні правила алокації обсягів природного газу (визначення фактичного об`єму/обсягу споживання чи передачі природного газу за відповідний період), яку повинен здійснювати оператор газорозподільної системи щодо споживачів на віртуальних точках входу/виходу з/до газорозподільної системи, установлюються в Кодексі газорозподільних систем.

Пунктами 4, 5 глави 3 розділу  ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) передбачено, що оператор газорозподільної системи інформує відповідно до положень пункту 6 цієї глави оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, взятого з його газорозподільної системи споживачами, з розбивкою між замовниками послуг транспортування (їхніми ЕІС-кодами), тобто суб`єктам, які постачають природний газ до газорозподільної системи, з урахуванням фактичних обсягів природного газу, які були подані в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направлених на віртуальну точку входу з газорозподільної системи. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки виходу до газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи відповідно до положень пункту 6 цієї глави інформує оператора газотранспортної системи стосовно обсягу природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи, та направленого на віртуальну точку входу з газорозподільної системи, з розбивкою між замовниками послуг транспортування. Наведена вище інформація повинна бути надана як алокація обсягів природного газу для віртуальної точки входу з газорозподільної системи.

Згідно з пунктом 6 глави 3 розділу  ХІІ Кодексу газотранспортної системи (із змінами, внесеними згідно з постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 304 від 10.03.2016, № 84 від 26.01.2017) оператор газорозподільної системи надає оператору газотранспортної системи інформацію про алокацію обсягів природного газу, поданого в газорозподільну систему від газовидобувних підприємств, підключених до газорозподільної системи та направленого на віртуальну точку входу від газорозподільної системи, у такі строки:

1) розрахункові обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий день, повинні передаватися оператору газотранспортної системи щодня до 13:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду після газової доби, до якої належить алокація;

2) фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування за попередній газовий місяць, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця;

3) скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця. Якщо скореговані фактичні обсяги природного газу, призначені відповідним замовникам послуг транспортування з урахуванням заходів, упроваджених для врегулювання місячного небалансу, перевищують сумарні підтверджені номінації за відповідний місяць, то відповідна різниця відноситься на небаланс відповідного оператора газорозподільної мережі.

Кодексом газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) було визначено, що алокація - це визначення фактичного обсягу (об`єму) природного газу по об`єкту споживача за певний розрахунковий період відповідно до вимог розділу VI цього Кодексу (підпункт 1 пункту 4 глави 1 розділу І).

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Згідно з пунктами 2, 3 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) для визначення об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача. Період, за який по об`єкту споживача визначається фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокація), є календарний місяць.

Пунктом 5 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) передбачено, що на підставі звіту споживача (дистанційних даних) про спожиті об`єми природного газу, визначені комерційними вузлами обліку, або на підставі зміненого режиму нарахування по об`єкту споживача Оператор ГРМ забезпечує:

1) визначення загального об`єму споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період з урахуванням передбачених цим Кодексом (договором розподілу природного газу) регламентних процедур щодо визначення об`ємів споживання (розподілу, постачання) природного газу (алокація);

2) переведення визначеного загального об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу в одиниці енергії (обсяг) відповідно до розділу XV цього Кодексу;

3) складення акта приймання-передачі природного газу по об`єкту споживача за розрахунковий період із зазначенням величини об`єму (м куб.) та обсягу (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) споживання (розподілу) природного газу та передавання його споживачу;

4) передавання даних Оператору ГТС про фактичний об`єм (м куб.) та обсяг (за трьома одиницями виміру - кВт·год, ГКал, МДж) розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача у порядку, визначеному Кодексом ГТС (підтвердження алокації). 

Відповідно до пункту 6 глави 3 розділу IХ Кодексу газорозподільних систем (в редакції, чинній станом на квітень-травень 2017 року) визначений Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передається Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для включення в місячний баланс природного газу по ГТС і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Отже, із наведених норм як Кодексу газотранспортної системи, так і Кодексу газорозподільних систем вбачається, що на період квітень місяць 2017 року здійснення алокацій обсягів природного газу щодо споживачів було покладено на операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ), а останні (оператори ГРМ) таку інформацію (фактичний об`єм та обсяг розподілу та споживання (постачання) природного газу по об`єкту споживача (алокація) за попередній газовий місяць) передавали оператору газотранспортної системи до 8-го числа наступного місяця (до 08 травня 2017 року).

Втім, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017   № 615 були затверджені зміни до постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи».

Варто зазначити, що у пункті 3 вказаної постанови  визначено, що ця постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр», крім абзацу двадцять третього підпункту 1 пункту 7 Розділу ІІ Змін до постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, який набирає чинності з 01 липня 2017 року.

Опублікування постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615 в газеті «Урядовий кур`єр» було здійснено 06.05.2017.

Отже, лише з 07.05.2017 постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615 в газеті «Урядовий кур`єр», якою внесено зміни до Кодексу газотранспортної системи, набрала чинності.

Згідно з частинами 2, 3 статті 5 Цивільного кодексу України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615 не містить застереження про надання її положенням зворотної дії в часі, що узгоджується з приписами частини 2 статті 5 Цивільного кодексу України.

Внаслідок внесених змін до Кодексу газотранспортної системи змінилось розуміння поняття алокація, та суб`єктів її здійснення.

Так, відповідно до Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (підпункт 3 пункт 5 глави 1 розділу І).

Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV цього Кодексу.

Пунктом 2 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) оператор газотранспортної системи при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на: даних номінацій/місячних номінацій/реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу; даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи; даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача; даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об`єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом. 

Відповідно до пункту 3 глави 1 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації.

У пункті 1 глави 2 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) передбачено, що алокація обсягів природного газу по точці входу до газотранспортної системи здійснюється оператором газотранспортної системи з урахуванням підтверджених номінацій по цій точці.

Згідно з пунктом 1 глави 3 розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) в точках виходу до газорозподільних систем оператори відповідних газорозподільних систем зобов`язані подавати оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем (у тому числі побутовим споживачем), об`єкти якого підключені до газорозподільної системи та якому (його точкам комерційного обліку) оператор газорозподільної системи в установленому порядку присвоїв персональний EIC-код як суб`єкта ринку природного газу (окремої точки комерційного обліку) та передав його до бази даних оператора газотранспортної системи. Інформація подається за формою оператора газотранспортної системи, яка погоджена з Регулятором, у такі терміни:

1) фактичні обсяги споживання газу за попередній газовий день (по побутових споживачах зазначається загальний обсяг по замовнику послуг транспортування) - щодня до 13.00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для зимового періоду та до 12:00 UTC (15:00 за київським часом) години газової доби для літнього періоду після газової доби;

2) фактичні обсяги споживання газу за першу та другу декади газового місяця (за другу декаду газового місяця наростаючим підсумком) - кожного наступного дня після закінчення відповідної декади газового місяця (по побутових споживачах зазначається загальний обсяг по замовнику послуг транспортування);

3) фактичні обсяги споживання газу за попередній газовий місяць - до 8-го числа наступного місяця;

4) скореговані фактичні обсяги природного газу по точці входу/виходу, визначені по відповідних замовниках послуг транспортування з урахуванням заходів, впроваджених для врегулювання місячного небалансу, повинні передаватися оператору газотранспортної системи до 12-го числа наступного місяця.

Із наведених положень Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) вбачається, що з 07.05.2017 здійснення алокацій обсягів природного газу по замовниках послуг транспортування (в розрізі його споживачів) було вже покладено на оператора газотранспортної системи, який здійснював відповідні алокації на підставі поданої операторами газорозподільних систем (операторами ГРМ) інформації про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем.

Отже, тільки з 07.05.2017 обов`язок здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи було покладено на оператора газотранспортної системи (АТ "Укртрансгаз"), до вказаної дати такий обов`язок був покладений на операторів газорозподільних систем (операторів ГРМ).

Тому, у разі здійснення алокацій операторами газорозподільних систем за квітень місяць 2017 року та передання відповідної інформації оператору газотранспортної системи до 06.05.2017, такі дії слід вважати вчиненими належним суб`єктом. 

Питання дати покладення обов`язку на оператора газотранспортної системи із здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи має суттєве значення для учасників ринку природного газу, та, відповідно, розгляду спорів між ними, адже від правильності такого визначення (правильності застосування розділу XII Кодексу газотранспортної системи (в редакції, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.04.2017 № 615) залежить вирішення спорів, в яких постає питання щодо здійснення алокацій за квітень 2017 року.

Так, зокрема, як у цій справі № 922/2737/23 позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача компенсації вартості відібраних без номінацій обсягів природного газу, у тому числі, за квітень 2017 року, з посиланням на приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення".

30.11.2016 набрав чинності Закон України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (надалі - Закон № 1730-VIII), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

29.08.2021 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (надалі - Закон № 1639-IX), яким внесено зміни до Закону № 1730-VIII, зокрема, його статтю 8 доповнено частиною 2.

У подальшому Законом України від 29.07.2022 № 2479-IX "Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування" (надалі - Закон № 2479-IX) частину 2 статті 8 Закону № 1730-VIII викладено у новій редакції та доповнено статтю 8 частинами 3, 4 у відповідних редакціях.

Отже, відповідно до частин 2, 3 статті 8 Закону № 1730-VIII (в редакції, чинній станом з 19.08.2022) підприємства, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води), які протягом періоду з 1 грудня 2015 року по 31 грудня 2019 року здійснювали відбір природного газу з газотранспортної системи без поданих постачальником газу номінацій та у яких відсутні підписані акти приймання-передачі природного газу з постачальником щодо таких обсягів, зобов`язані, незалежно від включення до реєстру, укладення договору реструктуризації та підписання акта звіряння взаєморозрахунків, протягом 72 місяців, починаючи з 1 жовтня 2021 року, щомісяця рівними частинами компенсувати (оплатити) особі, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, вартість: відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами реалізації природного газу категоріям споживачів, визначеними положеннями про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України на виконання статті 11 Закону України "Про ринок природного газу", чинними протягом періоду таких відборів для відповідних категорій споживачів; послуг транспортування відібраних без номінацій обсягів природного газу за цінами, встановленими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, чинними протягом періоду таких відборів.

Обсяги природного газу, зазначені в частині другій цієї статті, визначаються як різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 16.02.2024 у справі № 905/2044/19 зазначив, що відібрання підприємствами обсягів природного газу з ГТС без номінацій призводить до негативного небалансу, який вноситься в алокацію на оператора ГРС та який потребує балансування в системі (відновлення обсягу відібраного газу з ГТС шляхом його закупівлі), зокрема з боку оператора ГТС. Тобто в такому випадку відбувається надання оператором ГТС послуг балансування, які підлягають оплаті (компенсації вартості газу, необхідного для відновлення балансу ГТС). Разом з цим витрати оператора ГТС на закупівлю природного газу, відібраного підприємствами без номінацій протягом періоду з 01.12.2015 до 31.12.2019, компенсуються такими підприємствами у порядку, передбаченому частиною 2 статті 8 Закону 1730-VIII.

Отже, зважаючи на вказану позицію об`єднаної палати Касаційного господарського суду, витрати Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на закупівлю природного газу, відібраного відповідачем (підприємством у розумінні частини 2 статті 8 Закону 1730-VIII) без номінацій протягом, зокрема, квітня місяця 2017 року, повинні компенсуватись відповідачем у порядку, передбаченому частиною 2 статті 8 Закону 1730-VIII.

У той же час, частина 3 статті 8 Закону 1730-VIII унормовує питання визначення обсягів природного газу спожитих відповідними підприємствами, а саме, різниця між обсягами фактично спожитого природного газу на підставі алокацій/звітів операторів газорозподільних систем та обсягами поставленого/придбаного природного газу на підставі договорів купівлі-продажу/постачання природного газу та актів приймання-передачі природного газу за відповідний період споживання.

Із вказаної норми убачається, що за основу (як доказ) беруться алокації/звіти операторів газорозподільних систем.

Слід зазначити, що ні Закон 1730-VIII, ні Закон № 1639-IX, ні Закон № 2479-IX не містять застереження про надання їх положенням, в тому числі щодо суб`єкта здійснення алокації, зворотної дії в часі, що узгоджується з приписами частини 2 статті 5 Цивільного кодексу України.

Тому, визначення суб`єкта здійснення алокацій по точках виходу з газотранспортної системи, у тому числі за період квітень місяць 2017 року, потрібно здійснювати з урахуванням відповідних положень Кодексу газотранспортної системи, у відповідних редакціях. А, як наслідок, від правильності визначення належного суб`єкта залежить вирішення даного спору, в якому постає питання щодо здійснення алокацій за квітень 2017 року (питання щодо доказів на підтвердження обсягів фактично спожитого природного газу відповідачем у вказаний період).

Враховуючи викладене, та враховуючи змістовний критерій порівняння правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 18.06.2020 у справі № 910/2663/19, про те, що з урахуванням приписів розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи (у редакції, чинній з 28.04.2017) з 28.04.2017 обов`язок здійснення алокації по точках виходу з газотранспортної системи покладено на оператора газотранспортної системи (АТ "Укртрансгаз"). 

Відповідно до частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати.

Керуючись статтями 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 922/2737/23 з касаційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Харківської області від 07.08.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 06.11.2024 передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                    Н.М. Губенко

Судді                                                                                                 І.Д. Кондратова

                                                                                                          О.А. Кролевець