УХВАЛА
10 лютого 2025 року 
м. Київ 
справа № 160/2825/24
адміністративне провадження № К/990/2624/25 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі №160/2825/24 за позовом Приватного підприємства «Планета 2000» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
установив:
Приватне підприємство «Планета-2000» звернулося до суду з вимогами визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2023 року:
- № 0236730713 від 21 серпня 2023 року яким згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 69.9 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України та відповідно до п. 521 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, збільшено ПП «Планета-2000» суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 813 333,75 грн з яких за податковими зобов`язаннями збільшено на 650 667 грн та за штрафними санкціями 1 626 66,75 грн;
- № 0236740713 від 21 серпня 2023 року, яким згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 69.9 ст. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України та відповідно до п. 521 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, збільшено ПП «Планета-2000» суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств у сумі 2 183 581 грн, з яких за податковими зобов`язаннями збільшено на 1 912 393 грн та за штрафними санкціями 270 642 грн;
- № 0236750713 від 21 серпня 2023 року, позивачу зменшено суму податкового зобов`язання для цілей розділу V Податкового кодексу України у сумі 1 049 428 грн та зменшено суму податкового кредиту за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 1 032 406 грн;
- № 0236760713 від 21 серпня 2023 року, яким згідно п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 та відповідно до абзацу 3 п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України, у зв`язку з порушенням п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України та зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2019 рік у сумі 181 120 грн та за ІІІ квартал 2021 року у сумі 1 290 830 грн.
- № 0236790708 від 21 серпня 2023 року, яким за порушення п. 10 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 69.9 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 5, п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано суму штрафних санкцій у сумі 5 100,00 грн;
- № 0236860713 від 21 серпня 2023 року, яким за порушення ч. 12 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», постанови КМУ від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на алкогольні напої», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 69.9 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», постанови КМУ від 30 жовтня 2008 року №957 «Про встановлення мінімальних оптово-відпускних та роздрібних цін на алкогольні напої» застосовано суму штрафних санкцій у суму 10 000,00 грн;
- № 0237890713 від 21 серпня 2023 року, яким згідно п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 69.9 ст. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, на підставі п. 123.2 ст. 123 Податкового кодексу України та відповідно до п. 521 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, збільшено ПП «Планета-2000» суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості у сумі 8 953,46 грн з яких за податковими зобов`язаннями збільшено на 7 171,13 грн та за штрафними санкціями 1 782,33 грн.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року, позов задоволено.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку. 
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник покликається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для відкриття касаційного провадження.
Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Водночас Верховний Суд звертає увагу на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів попередніх інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.
Крім того, звертаючись з касаційною скаргою скаржник посилається на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали повну оцінку усім доказам та обставинам справи. Ураховуючи те, що касаційна скарга містить посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, доводи щодо неповної оцінки доказів не можуть бути самостійною підставою для відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Крім того, касаційні скарги в цій справі відповідачем вже подавались, проте ухвалами Верховного Суду від 05 грудня 2024 року та від 14 січня 2025 року їх повернуто як такі, що не містили підстав касаційного оскарження.
Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.
Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -
ухвалив:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у справі №160/2825/24 повернути скаржнику.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                          О. О. Шишов