УХВАЛА
03 березня 2025 року 
м. Київ
справа № 240/11300/24
адміністративне провадження № К/990/7044/25 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 та постанову Сьомого апеляційного адмінстративного суду від 19.11.2024 у справі № 240/11300/24 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

          Приватне акціонерне товариство "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна", звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 01.02.2024р. №00022400711, яким зменшено ПрАТ «Детвілер» бюджетне відшкодування на 44458,0 грн. та про застосування штрафної фінансової санкції в сумі 11114,5 грн.;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 01.02.2024р. №0002390711, яким зменшено ПрАТ «Детвілер» від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за вересень 2023р. на суму 81444,0 грн.
          Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 01.02.2024 №0002390711. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Постановою Сьомого апеляційного адмінстративного суду від 19.11.2024 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" задоволено повністю. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишено без задоволення. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 скасовано в частині відмови у задоволенні адміністративного позову. Прийнято в цій частині нову постанову, якою адміністративний позов приватного акціонерного товариства "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01.02.2024 №00022400711, яким зменшено приватному акціонерному товариству "Детвілер Ущільнюючі Технології Україна" бюджетне відшкодування на 44458 грн 00 коп. та яким застосовано штрафну фінансову санкцію в сумі 11114 грн 50 коп. В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 залишено без змін.
           17.12.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 та постанову Сьомого апеляційного адмінстративного суду від 19.11.2024 у справі № 240/11300/24.
          За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
          Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
          Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою                               статті 353 цього Кодексу.
          Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
          Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу     підстави (підстав).
          Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України 
          Посилаючись у касаційній скарзі на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідач стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, подальше обґрунтування касаційної скарги не дає можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів до зазначеної підстави. 
          Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
          Натомість, обгрунтовуючи пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідачем викладено обставини справи, процитовано норми податкового законодавства, що в свою чергу не може слугувати обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі зазначеного пунтку касаційного оскарження.  
          Також, необхідно зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
          Наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
          Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
          За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
          Суд звертає увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
          Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.
          Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
          Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
          Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
          Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
          Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
          За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
          На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 

ПОСТАНОВИВ:

          Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 та постанову Сьомого апеляційного адмінстративного суду від 19.11.2024 у справі № 240/11300/24 - повернути скаржнику.
          Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
          Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.   

Суддя	В.П. Юрченко