УХВАЛА

03 лютого 2025 року  
м. Київ
справа №440/4522/23
адміністративне провадження №К/990/497/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів: Соколова В.М.,  Кашпур О.В., 
перевірив касаційну скаргу Недержавної некомерційної професійної організації «Національної асоціації адвокатів України» в особі Ради адвокатів України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національної асоціації адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів міста Києва про визнання протиправною та скасування відповіді та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнання протиправною та скасування відповіді Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 04 квітня 2023 року №634/0/2-23;
- зобов`язання Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України внести та відобразити відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України стосовно ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26 липня 2018 року на підставі рішення № 15 Ради адвокатів міста Києва від 12 липня 2018 року), відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», шляхом надання відкритого доступу до цих даних користувачам офіційного веб-сайту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» htt://erau.unba.org.ua. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року, позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано відповідь Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України від 04 квітня 2023 року №634/0/2-23. Зобов`язано Недержавну некомерційну професійну організацію «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів України внести та відобразити відомості в Єдиному реєстрі адвокатів України стосовно ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6135 від 26 липня 2018 року на підставі рішення №15 Ради адвокатів міста Києва від 12 липня 2018 року), відповідно до частини другої статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», для надання відкритого доступу до цих даних користувачам офіційного веб-сайту Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» htt://erau.unba.org.ua.
03 січня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до касаційного суду документа про сплату судового збору.
14 січня 2025 року засобами поштового зв`язку скаржник надіслав клопотання про усунення недоліків, до якого додав платіжну інструкцію про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі. 
Отже, скаржник виконав вимогу ухвали Верховного Суду від 10 січня 2025 року. 
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій, скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про норми матеріального права, які неправильно застосовано судом першої та апеляційної інстанцій, а саме: статті 17, 48, 55 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», пункти 2.1, 2.8, 2.9, 2.13, 2.15, 3.7 Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 26 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями. Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції не враховано правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 25 лютого 2021 року у справі № 826/16397/18.
Отже, обґрунтування скаржника стосовно наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України в розрізі застосування вищевказаних норм права, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.
Разом з цим скаржник за змістом поданої касаційної скарги посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України. 
Так, підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів. 
В обґрунтування цієї підстави касаційного оскарження, скаржник зазначає, що суди нижчих інстанції при розгляді зазначеної справи, як на підтвердження виконання позивачем вимог Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України посилаються на документ під назвою «витяг»: серії АА № 020218 від 07 серпня 2018 року, проте, на думку скаржника, цей зазначений доказ є недопустимим, оскільки отриманий з порушенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України.
Отже, Верховний Суд вбачає підставу касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктом 4 частини другої статті 353 КАС України.
Насамкінець скаржник вказує, що позивач пропустив строки звернення до суду з адміністративним позовом. 
Вказані обставини стосовно недотримання позивачем строків звернення до суду з позовом потребують перевірки під час розгляду цієї справи в порядку касаційного провадження.
Водночас  пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, справа розглянута Полтавським окружним адміністративним судом в порядку спрощеного позовного провадження.
Оскаржуючи судові рішення у справі, яка розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, скаржник у касаційній скарзі послався на підпункти «а» та «в» пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Так, у касаційній скарзі скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки необхідно, щоб при розгляді подібних справ суди чітко розуміли предмет позову, розрізнювали обставини справи, оскільки в даній справі набуття статусу адвоката та внесення відомостей до ЄРАУ регулюються різними законодавчими нормами та містять різну доказову базу.
Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведеному у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження та/або у справі незначної складності.
Проте Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на підпункт «в» частини п`ятої статті 328 КАС України, позаяк твердження скаржника про те, що ця справа становить значний суспільний інтерес, не підтверджені належними доказами та не обґрунтовані обставинами, які б виділяли вимоги скаржника у цій справі особливу категорію спорів або свідчили про наявність заінтересованості необмеженої кількості осіб в результатах розгляду саме цієї справи.
Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Недержавної некомерційної професійної організації «Національної асоціації адвокатів України» в особі Ради адвокатів України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 липня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національної асоціації адвокатів України» в особі Ради адвокатів України, третя особа: Рада адвокатів міста Києва про визнання протиправною та скасування відповіді та зобов`язання вчинити певні дії.
2. Витребувати справу №440/4522/23 із Полтавського окружного адміністративного суду.
3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                      С.А. Уханенко 
Судді                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                          В.М. Соколов