ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року 
м. Київ
справа № 620/11148/24
адміністративне провадження № К/990/42878/24  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий суддя - Стародуб О.П.,
судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,  
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 (суддя Соломко І.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 (судді: Єгорова Н.М., Сорочко Є.О., Чаку Є.В.)
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльність, стягнення заборгованості по виплаті пенсії. 
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо невиплати пенсії за період з 22.06.2018 по 30.04.2024 в сумі 697284,74 грн;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області заборгованість з пенсії за період з 22.06.2018 по 30.04.2024 в сумі 697284,74 грн.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №620/13260/23 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене протоколом від 25.07.2023 №114 про відмову в призначенні пенсії за вислугу років позивачу. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 22.06.2018.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 повернуто апелянту у зв`язку з невиконанням вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024 про залишення апеляційної скарги без руху.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 у справі №620/13260/23 набрало законної сили. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області листом від 04.07.2024 №10092-8878/К-02/2500/24 на звернення позивача від 11.06.2024 повідомило про те, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.01.2024 та ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі №620/13260/23 позивачу з 22.06.2018 призначено пенсію за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в розмірі 65% відповідних сум грошового забезпечення. Різниця пенсії на виконання рішення суду за період з 22.06.2018 по 30.04.2024 складає 697284,74 грн, виплата зазначеної суми буде проведена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.
Вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати нарахованої пенсії за період з 22.06.2018 по 30.04.2024 в сумі 697284,74 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
РІШЕННЯ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2024, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024, відмовлено у відкритті провадження у справі. 
Відмовляючи у відкритті провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із невиплатою відповідачем заборгованості по пенсії позивача за період з 22.06.2018 по 30.04.2024 у сумі 697284,74 грн, яка виникла на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 по справі №620/13260/23.
Суди виходили з того, що позовні вимоги фактично спрямовані на належне виконання іншого судового рішення (рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/13260/23). Тобто обраний позивачем у цій справі спосіб захисту є одним із способів виконання вищевказаного рішення. Отже, спір у справі є тотожним, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судових рішень у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги фактично спрямовані на належне виконання іншого судового рішення (рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у справі №620/13260/23).
Також суд виходив з того, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Згідно висновку суду апеляційної інстанції, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач не погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у відкритті провадження за його позовом, звернувся з касаційною скаргою.
В обґрунтування касаційної скарги покликається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що предметом розгляду цієї справи є правомірність невиплати йому заборгованості з пенсії в сумі 697284,74 грн. 
Позивач покликається на те, що під час розгляду справи №620/13260/23 не ставилось питання щодо виплати будь-яких пенсійних виплат, спору щодо сум виплат не було, судом не досліджувалось  питання стягнення будь-яких сум. 
Також покликається на те, що позовні вимоги щодо перерахунку та розміру пенсії на момент виникнення спору у справі №620/13260/23 були б передчасними, оскільки вирішувалось виключно питання призначення пенсії за вислугу років. Право на отримання певної суми грошових коштів не порушувалось, оскільки відповідний розрахунок суми пенсії здійснюється виключно після її призначення.  
Обґрунтовуючи неможливість застосування пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України, позивач покликається на те, що предмет та підстави позову у справі №620/13260/23 та у цій справі різні. 
Покликаючись на те, що порушення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду відбулось в процесі виконання судового рішення у справі №620/13260/23, останній вважає, що це не дає підстав для висновку, що такі права підлягають захисту в порядку статей 382-383 КАС України. 
На думку скаржника, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що позивач звернувся з цим позовом на виконання судового рішення у справі №620/13260/23, оскільки відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаного рішення, проте нарахована сума протиправно не виплачується. 
Покликаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач просить їх скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Копію ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги та доданими до неї матеріалами доставлено до електронного кабінету відповідача 21.11.2024, однак останній не скористався правом подати відзив на касаційну скаргу.
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
За правилами пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір у справі є тотожним з спором у справі №620/13260/23, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.
Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками суду першої інстанції інстанції
Водночас, як встановлено судами попередніх інстанцій предметом спору у справі №620/13260/23 було рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за вислугу років та зобов?язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з 22.06.2018.
Інших вимог, в т.ч. щодо нарахування та виплати сум пенсій в тому чи іншому розмірі, позивачем в межах справи №620/13260/23 не заявлялось і рішень з цих питань судами не приймалось.
Як встановлено судами рішення у справі №620/13260/23 відповідачем виконано, з 22.06.2018 позивачу призначено пенсію за вислугу років.
Водночас, у справі яка розглядається, позивачем оскаржується протиправна, на його думку, бездіялність щодо невиплати призначеної на виконання рішення суду пенсія та стягнення сум заборгованості.
Такий зміст позовних вимог та доводи позовної заяви вказують на те, що спір у справі яка розглядається хоч і виник між тими ж сторонами, однак стосується іншого предмета та інших підстав.
Саме собою призначення пенсії на виконання рішення суду не виключає можливість  виникнення між сторонами нового спору, зокрема щодо виплати такої пенсії чи виплати її у встановленому законом розмірі.
За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про наявність передбачених пунктом 2 частини 1 статті 170 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження у справі не можна визнати обґрунтованими. 
Подібний підхід застосував Верховний Суд у постанові від 08.10.2024 у справі №380/1184/24.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
За таких обставин, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.10.2024 скасувати, а справу №620/11148/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
О.П. Стародуб

А.А. Єзеров 

В.М. Кравчук