УХВАЛА
23 січня 2025 року 
м. Київ
справа №260/243/24
адміністративне провадження № К/990/1198/25 
Верховний Суд у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Желєзного І. В., перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі №260/243/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання  вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», (далі - постанова №168) у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану, за червень, липень 2022 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою №168, у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на військовій службі у період дії воєнного стану за червень, липень 2022 року з урахуванням фактично виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період 25 серпня 2022 року по 16 вересня 2022 року, з 17 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року, з 26 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року, з 29 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 17 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року з урахуванням фактично виплачених сум;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, передбачену постановою №168, у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період 25 серпня 2022 року по 16 вересня 2022 року, з 17 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року, з 26 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року, з 29 січня 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 17 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою   Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_1 встановленої пунктом 1 постанови №168 у розмірі 100000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 01 березня 2023 року по 31 травня 2023 року в розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу встановленої пунктом 1 постанови №168 у розмірі 100000 грн за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Донецької області за період з 01 березня 2023 року по 31 травня 2023 року в розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись із оскаржуваними судовими рішеннями, відповідач звернувся до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» з касаційною скаргою.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
В свою чергу, відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
За змістом частини четвертої статті 12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.
Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження. Такими справами є: справи незначної складності, а також будь-які інші, за винятком тих, що зазначені у частині четвертій цієї статті, а саме: щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).
У цій справі суд першої інстанції дійшов висновку про можливість її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки.
Натомість, доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки. Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.
Отже, скаржник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. 
Вирішуючи цей спір та задовольняючи позов частково, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за періоди з 25 серпня 2022 року по 16 вересня 2022 року, з 17 вересня 2022 року по 26 вересня 2022 року, з 26 листопада 2022 року по 07 грудня 2022 року відповідачем було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду передбачена Постановою №168 з дотриманням норм чинного законодавства.
Щодо  нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за січень 2023 року суди зазначили, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2023 року №6480 позивачу у лютому 2023 року додаткова нагорода за січень 2023 року не нараховувалась та не виплачувалась.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15 січня 2023 року №257 було призначено службове розслідування по факту вживання алкогольних напоїв солдатом ОСОБА_1 на підставі рапорту капітана ОСОБА_2 № 740/окп від 15 січня 2023 року. 
За результатами акту та матеріалів службового розслідування було видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27 січня 2023 року № 258 «Про результати службового розслідування по факту вживання алкогольних напоїв солдатом ОСОБА_1 », згідно якого, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено на нього дисциплінарне стягнення «Сувора догана», а також такого не включено до наказу про виплату додаткової винагороди за січень 2023 року як це передбачено пунктом Пунктом 9.8. Доручення №912/з/2910.
Суди дійшли висновку, що відповідачем провомірно не нараховано та не виплачено позивачу додаткову винагороду передбачену Постановою №168 за січень 2023 року.
Щодо виплати додаткової грошової допомоги передбаченої Постановою №168 за період з 01 лютого 2023 року по 09 лютого 2023 року, з 17 лютого 2023 року по 31 травня 2023 року то судами враховано, що згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 09 листопада 2023 року №6480 позивачу у березні 2023 року було нараховано та виплачено 87500,00 грн додаткової нагороди, передбаченої Постановою №168 за лютий 2023 року.
Також суди дійшли висновку, що відповідачем протиправно не нараховано позивачу додаткову грошову винагороду у розмірі 100000,00 грн за березень, квітень та травень 2023 року. Участь позивача у період з 01 березня 2023 року по 31 травня 2023 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території населеного пункту село Дубово-Василівка Донецької області підтверджено довідкою Військової частини НОМЕР_1 №14953/8 від 13 липня 2023 року. 
Відтак, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, а аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставин справи, то у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити. 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2024 року у справі №260/243/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання  вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.  М.  Соколов

Судді                                                                                                     А. Г. Загороднюк
                    
                                                                                                    І. В. Желєзний