ПОСТАНОВА
Іменем України

05 березня 2025 року 
м. Київ
справа №640/16646/21
адміністративне провадження № А/990/30/24  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Мацедонської В. Е.,
секретаря судового засідання - Борисевича О. Ю., 
за участі:
представника заявника - адвоката Сторожук С. С., 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року (судді: Епель О.В., Карпушова О.В., Кузьмишина О.М.) у справі за позовом судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» про визнання протиправними та скасування рішень,  та 
у с т а н о в и в: 
Шостий апеляційний адміністративний суд переглядав в апеляційному порядку рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021   року у справі за позовом судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_6, ОСОБА_4., ОСОБА_3. до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної палати Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» (далі - ТОВ «Миколаївський глиноземний завод»), про визнання протиправними та скасування рішення Дисциплінарної палати від                    25 травня 2021 року № 1, 1/1, 1/2 про притягнення позивачів до дисциплінарної відповідальності. 
За наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у зазначеній справі Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалив постанову від 17   травня 2022 року, якою апеляційні скарги Міністерства юстиції України і ТОВ «Миколаївський глиноземний завод» задовольнив; скасував рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року та ухвалив нову  постанову, якою в задоволенні адміністративного позову судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України ОСОБА_6, ОСОБА_4.,             ОСОБА_3. відмовив  повністю.
Водночас, Шостий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 17   травня 2022 року, якою, окрім того, що залишив без розгляду заяву представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7. про відвід колегії суддів у справі №   640/16646/21; визнав зловживанням процесуальними правами та такими, що перешкоджають судочинству, дії представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7., вчинені під час судового розгляду справи № 640/16646/21; наклав на адвоката ОСОБА_7. штраф у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17   травня 2022 року (щодо накладення штрафу на підставі статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адвокат ОСОБА_7. оскаржила в апеляційному порядку до Верховного Суду. 
За наслідками розгляду цієї апеляційної скарги Верховний Суд постановив ухвалу від          12 липня 2022 року, якою скасував ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року в частині визнання зловживанням процесуальними правами та такими, що перешкоджають судочинству, дії представника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7., вчинені під час судового розгляду справи № 640/16646/21, та накладення на адвоката ОСОБА_7. штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2481,00 грн. В іншій частині ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року залишено без змін.
26 липня 2024 року ОСОБА_7. звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про поворот виконання судового рішення, а саме: згадуваної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 17   травня 2022 року щодо накладення штрафу на підставі статті 149 КАС України. 
ОСОБА_7. пояснила, що 03 червня 2022 року оплатила штраф в сумі 2481,00   грн на рахунок, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету 21081100» Адміністративні штрафи та інші санкції». Проте, Верховний Суд постановою від 12 липня 2022 року скасував ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17   травня 2022 року, тому, з погляду заявника, сплачена сума штрафу підлягає поверненню у порядку повороту виконання відповідно до статті 380 КАС України. 
На підставі наведеного заявник просила Шостий апеляційний адміністративний суд стягнути з Державної судової адміністрації України на її користь грошові кошти у сумі 2481,00 грн.
Шостий апеляційний адміністративний суд постановив ухвалу від 06 листопада                  2024 року, якою повернув без розгляду зазначену заяву ОСОБА_7 . 
Цей суд, серед іншого, зауважив, що порядок застосування, розміри, а також порядок оскарження штрафу врегульовано статтею 149 КАС України. 
З покликанням на приписи частини шостої статті 149 КАС України, частини першої, сьомої статті 380 КАС України Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив, що правом на звернення із заявою про поворот виконання наділений саме відповідач у справі. Додав також, що інститут повороту виконання на таку процесуальну ухвалу, як накладення штрафу (відповідно до статті 149 КАС України) не поширюється, а  спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, яким вирішено спір по суті.
Отож апеляційний суд заначив, що грошові кошти, для повернення яких ОСОБА_7. звернулася до суду в порядку статті  380 КАС України, є коштами, які наразі перебувають у власності держави без достатньої правової підстави, позаяк ухвала, на виконання якої заявниця оплатила штраф, була скасована судом вищої інстанції. Оскільки ці кошти не можуть вважатися надмірно чи помилково сплаченими, то питання повернення безпідставно утримуваних грошових коштів підлягає стягненню на користь платника згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України.
У цьому зв`язку Шостий апеляційний адміністративний суд додав, що аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі №910/5880/21 (пункти 53, 70). 
ОСОБА_7. оскаржила ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від             06 листопада 2024 року в апеляційному порядку до Верховного Суду як суду вищої інстанції. 
В апеляційній скарзі її автор зазначила про таке.
Головне управління Державної казначейської служби України в місті Києві у відповідь на заяву ОСОБА_7. від 11 серпня 2022 року повідомило, що для повернення коштів рекомендовано звернутися до органу, що здійснює контроль за справлянням надходжень бюджету за кодом доходів 21081100, та який перерахував штраф; 
Державна судова адміністрація України у листі від 17 березня 2023 року №   0474-23-531/23 (надісланий у відповідь на звернення ОСОБА_7. ) зазначила про те, що кошти, сплачені згідно з доданою до заяви квитанцією на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2022 року у справі №   640/16646/21, не є такими, що надміру або помилково зараховані до бюджету. Зазначила також, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого рішення, та є способом захисту цих справ у разі отримання стягувачем за виконаним та надалі скасованим судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, зважаючи на те, що правова підстава для набуття майна відпала. Рекомендовано [у листі] з порушеного питання звернутися до відповідного суду.
За текстом апеляційної скарги, ОСОБА_7. оскаржила дії Державної судової адміністрації України до Київського окружного адміністративного суду. За результатами розгляду цієї позовної заяви цей суд ухвалив рішення від 09 серпня 2023 року (справа       № 320/12841/23), яким відмовив у задоволенні позову, зауваживши, що право, за захистом якого звернулася позивач, може бути відновлене лише у випадку подання заяви про поворот виконання рішення до відповідного суду. 
З уваги на описані обставини, зокрема на висновки Київського окружного адміністративного суду, висловлені у рішенні від 09 серпня 2023 року (справа №   320/12841/23),   ОСОБА_7. зазначила про те, що звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду із заявою про поворот виконання ухвали цього суду від 17 травня 2022 року (щодо накладення штрафу). 
Заявник підкреслила, що поворот виконання рішення є процесуальною формою захисту прав боржника. Додала, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Зважаючи на наведене, ОСОБА_7. вважає, що штраф, який вона сплатила                    (03 червня 2022 року на рахунок UA18999980313090106000026007, відкритий за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» в розмірі  2481,00 грн) на підставі ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від                 17 травня 2022 року (скасованої постановою Верховного Суду від 12 липня 2022 року) підлягає поверненню. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_7. - адвокат Сторожук С. С. підтримала вимоги апеляційної скарги з мотивів, які написані вище, просила її задовольнити. Зауважила, що Шостий апеляційний адміністративний суд по суті відмовив у повороті виконання судового рішення, що позбавило заявника можливість отримати кошти, сплачені як штраф на підставі судового рішення, яке скасовано судом вищої інстанції. Покликання у цьому зв`язку на приписи статті 1212 ЦК України (в оскарженій ухвалі суду) у вимірі обставин цієї справи представник заявника - адвокат Сторожук С. С. уважає недоречними.  
Суд під час постановлення цієї ухвали керувався таким. 
Відповідно до частини першої статті 380 КАС України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони (частина четверта статті 380 КАС України). 
Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем. 
Якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 149 КАС України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від         0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: . 
Відповідно до частини п`ятої статті 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 серпня 2023 року у справі №   910/5880/21 дійшла висновку про те, що сплачену до Державного бюджету України суму адміністративно-господарського штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (зокрема, в разі скасування адміністративним судом постанови про застосування такого штрафу), господарський суд може стягнути на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як таку, що утримується в бюджеті без достатньої правової підстави.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, на момент сплати позивачем [у справі №   910/5880/21] адміністративно-господарського штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав уважати, що позивач сплатив штраф у розмірі, більшому, ніж визначений у зазначеній постанові, тобто надміру. Надалі, з огляду на набрання законної сили судовим рішенням адміністративного суду про визнання протиправною та скасування такої постанови, відповідна юридична підстава відпала.
Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787) застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету коштів. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.
Із цих мотивів Велика Палата Верховного Суду визнала за необхідне відступити від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, сформульованого в постанові від 10 липня 2019 року у справі №   489/6624/15-ц, за змістом якого якщо платник не звертався до органу влади із заявою про повернення таких коштів, їх слід повертати лише в позасудовому порядку на підставі Порядку № 787.
Суд звертає увагу, що справа, в якій Велика Палата Верховного Суду дійшла наведених висновків, за суб`єктним складом і предметом спору відрізняється від тієї, в рамках якої розглядається апеляційна скарга ОСОБА_7 . Проте, ці відмінності не стосуються правової природи штрафу - у тому сенсі, що він сплачується до державного бюджету на казначейський рахунок - відповідно й механізму його повернення у ситуації, коли підстава для сплати (стягнення) штрафу уже відпала. 
Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що Державна судова адміністрація України (у контексті цієї справи) є одним з тих органів, який контролює надходження до бюджету, адже, відповідно до пункту 45 пункту 5 Положення про Державну судову адміністрацію України (затверджене рішення Вищої ради правосуддя від 17 січня              2019 року № 141/0/15-19), цей державний орган виступає стягувачем за рішеннями про стягнення судового збору, про накладення штрафу (як засобу процесуального примусу). 
Суд погоджується з мотивами і висновком Шостого апеляційного адміністративного суду про те, що поворот виконання судового рішення, який встановлений у статті 380 КАС України, не може застосовуватися щодо ухвал суду про накладення штрафу на підставі статті 149 КАС України.
Заявник не є учасником спору, за результатами розгляду якого ухвалені рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року і постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 17   травня 2022 року, а сума штрафу, яку сплатила заявник на підставі ухвали Шостого апеляційний адміністративний суд від 17 травня 2022 року, зарахована до державного бюджету на відповідний рахунок органу Державного казначейства України. Контроль за надходженням коштів до бюджету на підставі судових рішень про накладення штрафу, як уже згадувалося, здійснює Державна судова адміністрація України. 
Водночас, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, яка, у розумінні частини п`ятої статті 242 КАС України, має враховуватися, суд вважає правильним висновок суду нижчої інстанції про те, що стягнення коштів, сплачених до бюджету на виконання ухвали суду про накладення штрафу (на підставі статті 149 КАС України), має здійснюватися в судовому порядку згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України. 
В обсязі встановлених обставин справи Суд уважає, що Шостий апеляційний адміністративний суд не допустив порушення норм процесуального права під час постановлення ухвали від 17 травня 2022   року, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. ст. 22, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 380 КАС України, Суд,
п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 М. І. Смокович
Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська
                                                                                                    В. Е. Мацедонська