УХВАЛА

21 січня 2025 року 
м. Київ

справа №420/15494/24
адміністративне провадження №К/990/49946/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу     Південного офісу Держаудитслужби     на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2024 року   і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі № 420/15494/24 за адміністративним позовом Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області до Південного офісу Держаудитслужби, за участю третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправним та скасування висновку щодо результатів моніторингу процедури закупівлі,
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява Управління капітального будівництва Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області до Південного офісу Держаудитслужби, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання протиправними та скасування висновку від 6 травня 2024 року про результати моніторингу процедури закупівлі № 2024-03-21-012367-а.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року, позовну заяву задоволено.
Визнано протиправним та скасовано висновок про результати моніторингу процедури закупівлі 2024-03-21-012367-a від 6 травня 2024 року Південного офісу Держаудитслужби.
Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 18 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку. 
У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 6 серпня 2024 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року у справі № 420/15494/24 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Ухвалою Верховного Суду від 3 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху із встановленням строку на усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України; 2) копії уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
На виконання вимог цієї ухвали, скаржником подано уточнену касаційну скаргу, в якій скаржник, в обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень покликається на пункти 2, 3 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Так, в частині посилання на пункт 2 частини четвертої   статті 328 КАС України скаржник зазначає про необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 1 листопада 2022 року у справі №640/6452/19 та від 27 вересня 2022 року у справі №320/1510/20, які застосовані в оскаржуваних судових рішеннях та, на переконання скаржника, не є релевантними до обставин цієї справи, а тому не мали бути застосовані судом апеляційної інстанції.
Однак, таке обґрунтування підстави касаційного оскарження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є недостатнім, оскільки відступленням від висновку слід розуміти або повну відмову Верховного Суду від свого попереднього висновку на користь іншого або ж конкретизацію попереднього висновку із застосуванням відповідних способів тлумачення юридичних норм (п. 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 р. у справі №823/2042/16, провадження №11-377апп18).
Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.
Тобто у касаційній скарзі скаржник має зазначити, що існуючий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах потребує видозміни, від нього слід відмовитися або ж уточнити, модифікувати певним чином з урахуванням конкретних обставин його справи. Сама ж по собі вмотивованість такого клопотання скаржника оцінюється судом касаційної інстанції при застосуванні наведеного процесуального фільтру під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми права; 2) постанови Верховного Суду, на яку послався суд апеляційної інстанції, і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування цієї ж норми (видозміна, уточнення, відмова від такого висновку); 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду, від якого необхідно відступити, i у якій подається касаційна скарга).
Перевіривши доводи скаржника Суд зауважує, що скаржником не зазначено причин для відступу, якими, зокрема, можуть бути вади попереднього рішення (його неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість) або ж зміна суспільного контексту.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції доходить висновку про безпідставність тверджень скаржника щодо необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 1 листопада 2022 року у справі №640/6452/19 та від 27 вересня 2022 року у справі №320/1510/20.
З огляду на викладене, Суд уважає такі обґрунтування скаржника недостатніми для відкриття касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Таким чином, скаржнику необхідно уточнити підстави касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій в частині посилання на пункт 2 частини четвертої   статті 328 КАС України.
Згідно частини другої    статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі - "КАС України") встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи наведене, Суд вважає за належне продовжити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у цій ухвалі, шляхом подання до Верховного Суду:    1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої    статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої    статті 330 КАС України; 2) копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
Керуючись статтями    121,    169,    248,    328,    330,    332 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Продовжити   Південному офісу Держаудитслужби   строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом надання особі, яка подала касаційну скаргу, строк у    десять днів    з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити, що невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк є підставою для повернення касаційного провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду