УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
04 березня 2025 року 
м. Київ

справа №200/3382/24
адміністративне провадження № К/990/6365/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Чиркіна С.М., 
суддів:                       Шарапи В.М., Берназюка Я.О.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 200/3382/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФУ в Одеській області, скаржник), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУПФУ в Черкаській області), в якому просив: 
визнати незаконними дії ГУПФУ в Донецькій області в частині незарахування періоду роботи ОСОБА_1 з 01.11.2002 по 20.01.2012 у Донецькому металургійному заводі як формовщика ручної формовки літейного цеху та горнового доменної печі доменного цеху до пільгового стажу за Списком № 1, незарахування періодів роботи з 01.07.2014 по 31.07.2014 на шахті Ново-Дзержинська як забійника підземного, з 01.08.2014 по 31.08.2014 на шахті Ново-Дзержинська як забійника підземного, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016 у ТОВ «Технологія вуглездобичи» як забійника підземного, з 06.12.2016 по 30.06.2017, з 01.08.2017 по 18.01.2020 та з 19.01.2020 по 28.01.2020 у ТОВ «Укргеосервіс» як забійника підземного, з 11.02.2020 по 14.09.2021 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» як забійника підземного, до пільгового стажу роботі за Списком № 1 - шахтарі за провідними професіями, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, не зарахування періодів навчання з 01.09.1995 по 15.06.1999 в Дружківському технікумі Донбаської державної машинобудівельної академії професією «технік-технолог» та періоду проходження служби в армії з 16.06.1999 по 30.10.2000 до пільгового стажу роботи за Списком № 1;
зобов`язати ГУПФУ в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.11.2002 по 20.01.2012 у Донецькому металургійному заводі як формовщика ручної формовки літейного цеху та горнового доменної печі доменного цеху до пільгового стажу за Списком № 1, періоди роботи з 01.07.2014 по 31.07.2014 на шахті Ново-Дзержинська як забійника підземного, з 01.08.2014 по 31.08.2014 на шахті Ново-Дзержинська як забійника підземного, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016 у ТОВ «Технологія вуглездобичи» як забійника підземного, з 06.12.2016 по 30.06.2017, з 01.08.2017 по 18.01.2020 та з 19.01.2020 по 28.01.2020 у ТОВ «Укргеосервіс» як забійника підземного, з 11.02.2020 по 14.09.2021 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» як забійника підземного до пільгового стажу роботі за Списком № 1 - шахтарі за провідними професіями, відповідно ПКМУ від 31.03.1994 № 202, період навчання з 01.09.1995 по 15.06.1999 в Дружківському технікумі Донбаської державної машинобудівельної академії професією «технік-технолог» та період проходження служби в армії з 16.06.1999 по 30.10.2000 до пільгового стажу роботи за Списком № 1 та перерахувати пенсію з урахуванням цих періодів.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024, яке залишено без змін Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ в Одеській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи під час розгляду його заяви від 15.02.2022 про призначення пенсії.
Зобов`язано ГУПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з 11.01.2022 на підставі його заяви від 15.02.2022 про призначення пенсії по інвалідності із врахуванням періодів роботи:
з 11.12.2000 по 25.10.2002 у ливарному цеху на посаді формувальника ручного формування 4 розряду у ВАТ «Донецький металургійний завод» та з 01.11.2002 по 20.01.2012 на посаді формувальника ручної формовки ливарного цеху та горнового доменної печі доменного цеху 5 розряду у ЗАО «Донецьксталь» металургійний завод» до пільгового стажу за Списком № 1;
з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 05.12.2016 у ТОВ «Технологія вуглездобичі» на посаді забійника підземного, з 19.01.2020 по 28.01.2020 у ТОВ «Укргеосервіс» на посаді забійника підземного, з 11.02.2020 по 14.09.2021 у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» на посаді забійника підземного до пільгового стажу роботі за Списком № 1 - шахтарі за провідними професіями, відповідно Постанови КМУ від 31.03.1994 № 202;
періоди роботи за Списком № 1 у відпустках без збереження заробітної плати за 2014 рік, оскільки відпустка менше аніж місяць (з 03.07.2014 по 31.07.2014);
період навчання з 01.09.1995 по 15.06.1999 в Дружківському технікумі Донбаської Державної машинобудівельної академії та період проходження служби в армії з 16.06.1999 по 30.10.2000 до пільгового стажу роботи за Списком № 1, - з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
17.02.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ГУПФУ в Одеській області, в якій скаржник просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 в частині задоволених вимог та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025, постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в повному обсязі у задоволенні позовної заяви;
зупинити виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 по справі № 200/3382/24 до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначаючи про наявність різних підходів у правозастосуванні норми матеріального права (розходження в судовій практиці), у тому числі в межах одного суду, а також на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України (не врахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від таких висновків).
Скаржник вважає, що позивачем не підтверджено періоди роботи на посадах підземних та металургійних робіт, відсутні відомості про сплату страхових внесків в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, що не дає право на розрахунок стажу на інших умовах ніж це здійснено скаржником.
Перевіривши касаційну скаргу та документи, додані до неї, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У цій справі оскаржується рішення територіального органу Пенсійного фонду України щодо відмови в перерахунку пенсії внаслідок незарахування до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 періодів роботи, проходження військової служби та навчання.
Донецький окружний адміністративний суд в ухвалі від 13.06.2024 про відкриття провадження вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
Вказані критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено існування обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Вказуючи на наявність підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скаржник в той же час не вказує приклади неоднакового застосування судами в інших справах у подібних правовідносинах Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Порядку № 637, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, інших норм матеріального та/або процесуального права.
Більш того у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а, від 31.03.2021 у справі № 242/5696/16-а, від 02.08.2022 у справі № 560/4616/20 сформульовані висновки щодо застосування норм Закону № 1058-IV у питанні обчислення при призначенні пенсії стажу роботи, щодо якого у Пенсійного фонду відсутні дані про сплату страхових внесків, про те, що позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, вчинене страхувальником, оскільки згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.
Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по нарахуванню та сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві у спірні періоди, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Також Верховний Суд у постановах від 14 квітня 2018 року у справі № 164/1993/14-а, від 19 червня 2018 року у справі № 592/5846/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 28 березня 2019 року у справа № 194/712/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 156/173/17, від 11 липня 2019 року у справі № 423/1156/17 та від 11 липня 2019 року у справі № 225/3845/17 сформував правову позицію, яка полягає у такому:
« Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року          № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993     № 637, далі - Порядок № 637).
Зі змісту вказаної норми вбачається, що уточнюючі довідки мають надаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.».
Суд апеляційної інстанції, переглянув рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 з урахуванням правових позицій Верховного Суду.
Скаржник не обґрунтовує підстави для відступу від висновків Верховного Суду та Суд не вбачає за необхідне відступати від такого висновку.
Суд відхиляє посилання скаржника на висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а, оскільки такі є нерелевантними до правовідносин у цій справі, адже сформовані за різного правового регулювання (а саме щодо визначення належних доказів, якими фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності може підтвердити свій стаж).
Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».
Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Отже скаржником не доведено існування у спірному випадку підстави касаційного оскарження судових рішень, визначеної в пункті 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Інших обґрунтувань щодо наявності підстав касаційного оскарження у справах, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до статті 328 КАС України скаржник не зазначив.
Отже, за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню, та скаржником не доведені визначені законом виключні обставини, які можуть слугувати підставою для відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на наведене, Суд вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2025 у справі № 200/3382/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя - доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін

Судді:                                                                                                     В.М. Шарапа

                                                                                                              Я.О. Берназюк