ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року 
м. Київ
справа № 120/12593/23
адміністративне провадження № К/990/9159/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року (суддя Сало П.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року (колегія у складі суддів Гонтарука В. М., Матохнюка Д.Б., Білої Л.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області) від 05 липня 2023 року №954 "Про застосування дисциплінарного стягнення до окремих поліцейських відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області", яким до інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_1 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Вінницькій області від 11 липня 2023 року №95 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції на підставі пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення) частини першої статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII);
- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 11 липня 2023 року.
Доводи позивача ґрунтуються головним чином на тому, що він не допускав порушень службової дисципліни, які йому поставлено в провину у висновку службового розслідування, а отже його було незаконно звільнено зі служби в поліції. Зокрема, наполягає на тому, що 31 травня 2023 року не перебував на службі у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується відповідним висновком медичного огляду. Аргументи відповідача в цій частині вважає надуманими та недоведеними. Крім цього, стверджує що прогулу того ж дня не вчиняв, натомість його відсутність на службі була зумовлена поважною причиною, про що свідчить листок тимчасової непрацездатності та сукупність інших наданих ним доказів, які безумовно підтверджують як погіршення стану його здоров`я, так і факт звернення до медичної установи, а згодом - до сімейного лікаря.
Також указує на неповноту проведеного розслідування, не врахування дисциплінарною комісією істотних обставин та доказів, які свідчать про невинуватість позивача і про упереджене ставлення до нього з боку керівництва та працівників Управління головної інспекції ГУНП у Вінницькій області (далі - УГІ ГУНП), ігнорування комісією обставин, які позитивно характеризують позивача.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року, позов задоволено.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, констатував незаконність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у допущеному прогулі (відсутності більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та з`явленні на ранковий інструктаж у стані алкогольного сп`яніння.  За висновком суду, відсутність на службі з поважних причин не може розцінюватися як прогул та тягнути за собою дисциплінарну відповідальність, водночас позивач довів поважність причин його відсутності на службі 31 травня 2023 року, що підтверджується листком непрацездатності та сукупністю інших досліджених під час судового розгляду доказів. При цьому, суд зауважив, що позивач був відсутнім за станом здоров`я протягом всього дня безвідносно до якогось періоду робочого часу. У частині мотивів про перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння, суд зазначив, що комісія у висновку спиралася на самі лише пояснення окремих працівників поліції. Разом із цим відповідач не надав суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу, на підставі якого вказану обставину можна було б вважати встановленою. Суд  також зауважив, що проведеним розслідуванням у вину позивачу поставлено саме перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, а не відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка може бути самостійною підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідач цього не заперечував, до того ж акту про відмову позивача добровільно пройти медичне освідування складено не було.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі, поданій з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), ГУНП у Вінницькій області просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Свої доводи мотивує відсутністю висновку Верховного Суду з питання застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України), якою передбачено, що в період дії воєнного стану дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції застосував цю правову норму неправильно, фактично трактувавши її в тому значенні, що ГУНП у Вінницькій області мала б застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді зауваження за перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння та за допущений прогул без поважних причин, що вочевидь не відповідає змісту частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Позиція інших учасників справи
У відзиві представник позивача просить залишити касаційну скаргу ГУНП у Вінницькій області без задоволення, а оскаржувані рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року - без змін.
Акцентує увагу на тому, що підставою для скасування спірних наказів стала відсутність складу дисциплінарних проступків в діях ОСОБА_1 , та неправомірність притягнення його до дисциплінарного відповідальності загалом. Тому, подану касаційну скаргу, з підстав необхідності тлумачення застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України представник позивача вважає необґрунтованою та безпідставною.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання документу про сплату судового збору.
25 березня 2024 року Головним управління Національної поліції у Вінницькій області подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги до якої долучено документ про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від  02 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року в цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2025 року справу призначено до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з вересня 2006 року до листопада 2015 року. З листопада 2015 року позивач проходив службу в Національній поліції України та перебував на різних посадах, зокрема, з 14 вересня 2022 року - на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №1 Могилів-Подільського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області. Спеціальне звання позивача - майор поліції.
Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 31 травня 2023 року №799 призначено службове розслідування за фактом порушення позивачем службової дисципліни. Цим же наказом утворено відповідну дисциплінарну комісію.
Із зазначеним наказом позивача ознайомлено 12 червня 2023 року під підпис.
29 червня 2023 року затверджено висновок службового розслідування, у якому комісія на підставі зібраних доказів (пояснень, документів, довідок, відеозаписів з камер спостереження та портативних відеореєстраторів тощо) констатувала прибуття майора ОСОБА_1 для несення служби в стані алкогольного сп`яніння та його відсутність 31 травня 2023 року в період з 09:00 до 15:00 год на службі без поважних причин (вчинення прогулу). У висновку комісія запропонувала застосувати до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції, визнавши такий захід пропорційним тяжкості скоєного поліцейським проступку.
На підставі висновку службового розслідування наказом ГУНП у Вінницькій області від 05 липня 2023 року №954 (пункт 1 наказу) за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII та абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року №1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських), а також пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), а саме відсутності на службі без поважних причин більше трьох годин, вирішено застосувати до майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
У зв`язку з реалізацією вказаного дисциплінарного стягнення, наказом ГУНП у Вінницькій області від 11 липня 2023 року №95 о/с майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, з 11 липня 2023 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII (преамбула названого Закону).
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Згідно із частинами першою, другою статті 19 цього Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України»..
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Відповідно до пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закон №580-VIII, зобов`язує поліцейського:
бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;
утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;
під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ « Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:
неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
За правилами частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно із частинами першою-третьою статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Статтею 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.
Частинами першою та другою цієї статті передбачено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
За правилами частин першої-четвертої та десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807.
Згідно з пунктами 1, 4 розділу V "Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією" вказаного Порядку проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити:
наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;
наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;
ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;
обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;
відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
вид і розмір заподіяної шкоди;
причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 1 розділу VІІ "Прийняття рішення за результатами службового розслідування" названого Поряду у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Згідно із частинами першою, третьою статті 19 цього Дисциплінарного статуту у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Положеннями частин сьомої та восьмої цієї ж статті передбачено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи
Межі касаційного перегляду визначено статтею 341 КАС України. За правилами частини першої цієї статті суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Спір у цій справі виник довкола питання про правомірність звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення.
В основу оспорюваних наказів покладено висновок дисциплінарної комісії про порушення позивачем вимог частини першої, пунктів 1, 2, 6, 8, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII та абзаців 1, 2 пункту 1, абзацу 6 пункту 2 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, а також пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.
Порушення службової дисципліни, які позивачеві поставлено у провину, дістали вияв сукупно у двох епізодах, а саме у (1) відсутності на службі 31 травня 2023 року в період з 09:00 до 15:00 год без поважних причин (прогул) та (2) прибутті на службу в стані алкогольного сп`яніння.
Суди обох попередніх інстанцій за результатами розгляду цього спору дійшли висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку і, як наслідок, підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення, оскільки вважали, що докази, які надав позивач на спростування висновків комісії, є більш переконливими ніж докази, якими керувався відповідач та які покладено в основу оскаржуваних наказів.
Зокрема, за епізодом (1) який стосувався стверджуваного комісією прогулу, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що ОСОБА_1 дійсно був відсутній на службі у робочий день 31 травня 2023 року в період з 09:00 до 15:00 год, як це зазначено у висновку службового розслідування і не заперечував сам позивач, втім, на підставі наявних у справі доказів установили, що така відсутність позивача була зумовлена поважними причинами, тож її не можна кваліфікувати як прогул.
Обґрунтовуючи ці висновки, суди спиралися на такі обставини та надані на їх підтвердження докази:
- звернення позивача ОСОБА_1 о 09:20 год 31 травня 2023 року на центральну оперативну диспетчерську "103" з повідомленням про погане самопочуття, наданням позивачу невідкладної медичної допомоги бригадою екстреної медичної допомоги, встановленням попереднього діагнозу: "Підвищений артеріальний тиск. Гіпертонічна хвороба II ст. Гіпертензивний криз, неускладнений" з подальшим доставленням позивача до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП "Крижопільська ОЛІЛ". 
Суди зазначили, що наведене підтверджується: аудіозаписом розмови позивача із диспетчером швидкої медичної допомоги; відповіддю КНП "Крижопільська ОЛІЛ" від 25 липня 2023 року №01/1021; карткою виїзду бригади екстреної медичної допомоги №068613 від 31 травня 2023 року; супровідним листком №068613 від 31 травня 2023 року та талоном до цього супровідного листа із записами про час поступлення хворого у лікарню, скаргами хворого та встановленим діагнозом; відомостями із Журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів із записом щодо поступлення хворого ОСОБА_1 до лікарні 31 травня 2023 року о 10:20 год; відповідями КНП "ВОЦЕМДМК ВОР" від 07 червня 2023 року №06/798 та від 18 липня 2023 року №06/972, якими підтверджено звернення позивача на лінію "103" з приводу поганого самопочуття, приїзд до позивача бригади швидкої медичної допомоги, встановлення йому попереднього діагнозу та доставлення до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги КНП "Крижопільська ОЛІЛ"; поясненнями фельдшера з медичних невідкладних станів ОСОБА_2 , водія екстреної допомоги Тульчинської СЕМД ОСОБА_3 та лікаря КНП "Крижопільська ОЛІЛ" ОСОБА_4 ;
- звернення позивача ОСОБА_1 близько 11:15 год 31 травня 2023 року до сімейного лікаря ОСОБА_5 зі скаргами на стан здоров`я та надання йому цим лікарем медичної допомоги, що підтверджується: відповіддю КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 24 липня 2023 року №1062; поясненнями зазначеного лікаря; відеозаписами портативного реєстратора працівників УГІ ГУНП, на яких зафіксовано перебування позивача в приміщенні Крижопільського МЦ ПМСД; поясненнями старшого інспектора ВСР УГІ ГУН Окунь М.І. та старшого інспектора з ОДВД УГІ ГУНП Павлюка Д.В., які підтвердили факт перебування позивача на прийомі у сімейного лікаря;
- перебування позивача ОСОБА_1 у період з 31 травня до 11 червня 2023 року у стані тимчасової непрацездатності з діагнозом "Дифузний шийний остеохондроз з сильним больовим синдромом. ГХ-II ст. Гіпертонічний криз", що визнається відповідачем та підтверджується: відповідями КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 13 червня 2023 року №813 та від 24 липня 2023 року №1062; довідками лікаря ОСОБА_7 . ЗПСМ ОСОБА_8 від 31 травня 2023 року та від 05 червня 2023 року; відповіддю УФЗБО ГУНП у Вінницькій області від 13 жовтня 2023 року №2407/29/01-2023, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно перебував на лікарняному (у стані тимчасової непрацездатності) в період з 31 травня до 05 червня 2023 року, з 06 до 11 червня 2023 року, з 16 до 21 червня 2023 року, з 22 до 30 червня 2023 року, з 01 до 04 липня 2023 року та з 05 до 10 липня 2023 року;
- відповідь КНП "Крижопільський МЦ ПМСД" від 13 червня 2023 року №813, згідно з якою ОСОБА_1 з 2021 року перебуває на "Д" обліку з приводу діагнозу: "Гіпертонічна хвороба", що опосередковано підтверджує можливість раптового погіршення стану здоров`я позивача.
Суди попередніх інстанцій також установили, що керівництву відділення поліції №1 Могилів-Подільського РВП та уповноваженим працівникам УГІ ГУНП було достовірно відомо про факт звернення 31 травня 2023 року майора ОСОБА_1 за медичною допомогою, виклик бригади швидкої медичної допомоги, його доправлення до лікарні, а також подальше звернення до сімейного лікаря за отриманням медичної допомоги.
Відповідач (ГУНП у Вінницькій області) також був обізнаний про звернення позивача 31 травня 2023 року до лікарні з мотивів погіршення стану його здоров`я.
Зокрема, 31 травня 2023 року о 09:06 год до чергової частини Могилів-Подільського РВП надійшла інформації зі служби "102" про те, що майор поліції ОСОБА_1 скаржиться на керівництво ВП №1 Могилів-Подільського РВП та працівників УГІ ГУНП, які не реагують на його погане самопочуття та відмовляються замінити його у складі добового наряду. Зазначена скарга позивача була зареєстрована в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, інші правопорушення та події Могилів-Подільського РВП за № 3526 від 31 травня 2023 року та 02 червня 2023 року направлена для розгляду по суті в ГУНП у Вінницькій області.
Крім цього, судами встановлено, що вказані документи були наявні у дисциплінарної комісії на час проведення службового розслідування та оформлення висновку від 29 червня 2023 року. Позивач надав їх після виходу на службу 12 червня 2023 року, що підтвердив у своїх поясненнях старший інспектор СКЗ ВП №1 Могилів-Подільського РВП Делян-Гітлан І.А.
Таким чином, суди попередніх інстанцій констатували, що відповідач був обізнаний про причини відсутності позивач на службі 31 травня 2023 року, мав усі потрібні відомості та документи для надання об`єктивної оцінки причин відсутності позивача, проте зробив свої висновки за результатами службового розслідування односторонньо та без врахування істотних обставин та доказів.
Як підсумок, на підставі вказаних доказів суди встановили, що позивач був відсутній на службі 31 травня 2023 року з поважних причин, що не може розцінюватися як прогул та тягнути за собою дисциплінарну відповідальність.
Стосовно епізоду (2) прибуття позивача на службу (на ранковий інструктаж 31 травня 2023 року) у стані алкогольного сп`яніння, судами встановлено, що висновки відповідача в цій частині ґрунтуються на самих лише поясненнях окремих працівників поліції, які зазначили, що відчули запах алкоголю з ротової порожнини позивача.
Водночас на підтвердження цих своїх доводів відповідач не надав ні суду першої інстанції, ні  суду апеляційної інстанції, жодного належного, допустимого та достовірного доказу, на підставі якого вказану обставину можна було б вважати встановленою.
Судами враховано, що позивачеві поставлено у провину саме перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, а не відмову від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння і службовим розслідуванням не встановлено факту відмови позивача від проходження зазначеного медичного огляду, працівники УГІ ГУНП, які власне ініціювали проходження позивачем цього огляду, не склали акту про відмову майора поліції ОСОБА_1 від добровільного проходження медичного освідування (огляду) у зв`язку з підозрою щодо перебування на службі (роботі) у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння, оскільки не вважали, що поведінка позивача свідчить про його відмову від проходження такого огляду.
Відповідач цих обставин не заперечував.
Дослідивши відеозаписи події, суди констатували неможливість візуально встановити наявності у позивача ознак алкогольного сп`яніння зівідеозапису.
На противагу цьому позивач, спростовуючи позицію відповідача, надав суду: 
- висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 31 травня 2023 року, складений лікарем-наркологом КНП "Ямпільська територіальна лікарня" ОСОБА_9 та згідно з яким у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння;
- пояснення лікаря-нарколога ОСОБА_9 від 14 червня 2023 року, який підтвердив свій висновок та факт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння в порядку самозвернення;
- результатами аналізів крові та сечі від 31 травня 2023 року, що були здані ОСОБА_1 у зв`язку з його поступленням в КНП "Крижопільська ОЛІЛ";
- інші медичні документи (амбулаторні картки, довідки лікаря), в яких зафіксовано погіршення стану здоров`я позивача 31 травня 2023 року та встановлення у зв`язку із цим діагнозів, але не відображено факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.
Оцінивши надані сторонами докази, суди попередніх інстанцій надали перевагу доводам та доказам позивача, а враховуючи ненадання відповідачем належних та допустимих доказів перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, позаяк на підставі пояснень третіх осіб факт перебування особи у стані алкогольного сп`яніння встановити не можна, а також з огляду на відсутність доказів відмови від проходження медичного огляду на виявлення такого стану, суди вважали необґрунтованим висновок службового розслідування із констатацією перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги наведене, за результатами оцінки аргументів сторін та наданих ними доказів за кожним з двох поставлених позивачеві в провину епізодів, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про незаконність звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у допущеному прогулі (відсутності більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин та з`явленні на ранковий інструктаж у стані алкогольного сп`яніння.
У касаційній скарзі відповідач не порушує питання в аспекті підстави касаційного оскарження за пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України у поєднанні зі статтею 353 цього Кодексу  щодо недослідження судами зібраних у справі доказів чи існування інших факторів, які б свідчили про неповноту встановлених у справі обставин.
Колегія суддів нагадує, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційне провадження в цій справі відкрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України з огляду на потребу перевірити доводи скаржника про неправильне застосування судом апеляційної інстанції частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та потребу у зв`язку із цим висновку Верховного Суду з питання застосування цієї норми.
Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в період дії воєнного стану дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
На переконання скаржника, апеляційний суд фактично трактував цю норму в тому значенні, що ГУНП у Вінницькій області мала б застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді зауваження за перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння та за допущений прогул без поважних причин.
Відповідаючи на аргументи скаржника Верховний Суд керується таким.
Перше, про що варто зазначити, Верховний Суд уже вирішував питання стосовно застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та в постанові від 23 листопада 2023 року в справі №420/14443/22 (адміністративне провадження №К/990/19110/23) зазначив, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно. Надалі Суд підсумував, що повноваження керівника щодо обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту [Національної поліції України], зокрема, з дотриманням порядку зростання  (пункти 83-85 постанови). 
У подальшому Верховний Суд неодноразово послуговувався цією позицією у своїй судовій практиці, що свідчить про її усталеність.
Отже, питання у потребі висновку Верховного Суду щодо застосування згаданої правової норми  на цей час уже не стоїть, оскільки суд касаційної інстанції його вирішив.
Друге, оцінюючи правильність застосування судом апеляційної інстанції частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України до спірних правовідносин, колегія суддів акцентує увагу на тому, що апеляційний суд не робив у своїй постанові висновків про потребу застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді зауваження, оскільки у світлі тих доказів, які надали сторони, вважав правильною позицію місцевого адміністративного суду про недоведеність існування підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності взагалі, що виключає можливість застосування дисциплінарного стягнення будь-якого виду. Доводи скаржника у цій частині є його довільною інтерпретацією висновків суду апеляційної інстанції, погодитися з якою колегія суддів не може.
З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав вважати, що апеляційний суд застосував положення частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України неправильно або у спосіб, що не відповідає позиції Верховного Суду.
Решта наведених скаржником доводів фактично зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та вказують на незгоду скаржника із правовою оцінкою, наданою апеляційним судом обставинам цієї справи.
Колегія суддів повторює, що до повноважень Верховного Суду не належить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
За таких обставин, Верховний Суд констатує, що суди першої та апеляційної інстанцій ухвалили оскаржувані рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування під час касаційного перегляду не встановлено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За правилами пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, зважаючи на положення статті 350 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року в справі №120/12593/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду