ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2024 року 
м. Київ
Справа №  904/37/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
секретаря судового засідання - Денисевича А. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 (колегія суддів: Іванов    О. Г., Верхогляд Т. А., Парусніков Ю. Б.) у справі
за позовом Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" до Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича, про стягнення 1 720 000,00грн,
за участю представників:
позивача - Колінько Н. О., 
відповідача - Кудріна Д. А.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.          Фермерське господарство "Агрофірма "Віктор" (далі - ФГ "Агрофірма "Віктор", позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича (далі - ФОП Петриченко  В.  В., відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 1  720  000,00 грн.
2.          Позов обґрунтований тим, що 22.01.2021 позивачем помилково проведено оплату за добрива рідкі азотні за виставленим рахунком від 21.01.2021 № 1 на загальну суму 1  720  000,00 грн не на поточний рахунок ФОП Петриченка В. В., зазначений в укладеному сторонами договорі від 21.01.2021 № 1, а на електронний рахунок платника ПДВ, відкритий на ім`я відповідача як ФОП, а тому такі кошти одержані та зберігаються відповідачем без належної правової підстави. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
3.           21.01.2021 між ФГ "Агрофірма "Віктор" (покупець) та ФОП Петриченко В. В. (постачальник) укладено договір № 1 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати в обумовлені строки у власність покупцеві товар, зазначений у специфікації (специфікаціях) до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.
4.          Пунктом 3.1 договору сторони домовились, що поставка товару може здійснюватись на умовах EXW, FCA, CPT, DDP відповідно до Інкотермс 2010. Конкретні умови поставки товару сторони визначатимуть у відповідній специфікації до договору на відповідну партію товару.
5.          Згідно з пунктом 5.1 договору ціна товару зазначається у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.
6.          Загальна сума договору визначається як арифметична сума вартості товару передбаченого у всіх специфікаціях, підписаних до даного договору. Загальна сума договору може змінюватись шляхом підписання сторонами додаткових угод (пункт 5.2. договору).
7.          Покупець здійснює оплату у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на умовах, зазначених в специфікаціях. При проведенні оплати покупець у призначені платежу обов`язково вказує дату та номер цього договору (пункт 5.3 договору).
8.          Крім того, сторони передбачили п. 5.4 договору, що Покупець зобов`язаний повністю оплатити товар, що підлягає поставці з відповідною специфікацією, протягом 3 днів із дня підписання сторонами такої специфікації, якщо сторони не погодять інший строк оплати у самій специфікації.
9.          Днем оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Оплата здійснюється в національній валюті України, в гривнях (пункт 5.8 договору).
10.          Договір набирає чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2021, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 12.1 договору).
11.          Судами встановлено, що упродовж строку дії договору жодна специфікація до договору на відповідну партію товару сторонами не підписувалась. 
12.          На виконання умов договору ФОП Петриченком В. В. (постачальником) було виставлено позивачу (покупцю) рахунок-фактуру від 21.01.2021 № 1 про оплату за товар "Добрива рідкі азотні (КАС-32), налив" в кількості 200,000 тон вартістю у розмірі 1  720  000,80 грн, в тому числі ПДВ.
13.          У рахунку-фактурі від 21.01.2021 № 1 зазначені наступні реквізити постачальника: ФОП Петриченко Віталій Володимирович (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299.
14.          У свою чергу, позивачем (покупцем) 22.01.2021 було проведено оплату за добрива рідкі азотні за рахунком від 21.01.2021 № 1 на загальну суму 1 720 000,00 грн на електронний рахунок платника ПДВ (UA858999980385199000000349777), відкритого на ім`я ФОП Петриченка В. В., що підтверджується платіжним дорученням від 22.01.2021 № 1688.
15.          У платіжному дорученні від 22.01.2021 № 1688 зазначено банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.податок).
16.           29.04.2021 ФГ "Агрофірма "Віктор" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою  до Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна казначейська служба України, ФОП Петриченко В. В. (справа № 160/6864/21), в якій просив:
-          визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо незабезпечення автоматичного повернення коштів ФГ "Агрофірма "Віктор" у розмірі 1  720  000,00 грн при поповненні електронного рахунку №  НОМЕР_3 платника ПДВ, відкритого на ім`я ФОП Петриченка  В.  В. відповідно до платіжного доручення від 22.01.2021 № 1688;
-          зобов`язати Державну податкову службу України вчинити дії, в тому числі подати висновок до Державної казначейської служби України, необхідні для повернення коштів у розмірі 1 720 000,00 грн з рахунку платника ПДВ відкритого на ім`я ФОП Петриченка В. В. №  НОМЕР_3 на рахунок ФГ "Агрофірма "Віктор", який відкритий в АТ "КБ "ПриватБанк", МФО 305299; 
-          зобов`язати Державну податкову службу України не зменшувати суму податку, на яку платник податку - ФОП Петриченко В. В. має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що розраховується відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України, шляхом зменшення показника загальної суми поповнення з поточного рахунку платника його електронного рахунку під час повернення Державною казначейською службою України коштів у розмірі 1 720 000,00 грн з електронного рахунку №  НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ФОП Петриченка В.    В., на рахунок ФГ "Агрофірма "Віктор", який відкритий в АТ "КБ "ПриватБанк", МФО 305299.
17.           24.11.2023 позивачем направлено відповідачеві пропозицію про повернення протягом 3 робочих днів з дня отримання такої пропозиції грошових коштів, отриманих без достатньої правової підстави, у розмірі 1 720 000,00 грн.
18.          На момент звернення з позовом у цій справі та її розгляду кошти позивачу не повернуті, тому за таких обставин позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача сплачених коштів як безпідставно набутих останнім. 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
19.           04.03.2024 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення про задоволення позову.
20.          Суд першої інстанції зробив висновок про те, що перерахування коштів у сумі 1  720  000,00 грн фактично відбулося поза межами умов, передбачених договором від 21.01.2021 № 1, а тому такі кошти підлягають поверненню позивачу як такі, що зберігаються у відповідача без належної правової підстави.
21.          Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 рішення господарського суду першої інстанції скасоване, ухвалено нове рішення - про відмову у позові.
22.          На обґрунтування постанови апеляційний господарський суд зробив висновок, що відповідач сплачені позивачем кошти не отримав, як і не отримав можливість в подальшому розпоряджатися ними, а сам лише факт зарахування помилково сплачених коштів на ПДВ-рахунок відповідача не є безумовною підставою для застосування приписів статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Короткий зміст касаційної скарги 
23.           23.07.2024 ФГ "Агрофірма "Віктор" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду і залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області.
24.          Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, зазначивши про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання повернення помилково сплачених коштів з електронного рахунку обліку ПДВ.
25.          Скаржник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції наступних норм права: статей 180, 265 ГК України, статей 626, 638, 641, 642, 655, 712 ЦК України, які мали бути застосовані при визнанні договору від 21.01.21 № 1 неукладеним, та статті 1212 ЦК України - при поверненні безпідставно набутих коштів. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
26.           30.09.2024 до Верховного Суду надійшов відзив ФОП Петриченка В. В. на касаційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні, а постанову апеляційного господарського суду залишити в силі.
27.          Відповідач стверджує, що не набував та не зберігає кошти позивача, адже він не може самостійно розпоряджатися рахунком, на який було перераховано спірні грошові кошти.
Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду
28.          Верховний Суд ухвалою від 04.09.2024 відкрив касаційне провадження у справі №  904/37/24, її розгляд призначив у відкритому судовому засіданні на 23.10.2024 о 17:00.
29.           11.09.2024 через систему Електронний суд від позивача було подано до Верховного Суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 160/6864/21.
30.           07.10.2024 через систему Електронний суд від позивача було подано до Верховного Суду письмові пояснення до касаційної скарги.
Розгляд клопотань
31.          Колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання ФГ "Агрофірма "Віктор" від 11.09.2024 про зупинення провадження, оскільки підстави для зупинення провадження, на які посилається заявник, відсутні.
32.          На обґрунтування наявності підстав для зупинення касаційного провадження у даній справі скаржник посилається на пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України та вказує на те, що встановлення обставин у справі № 160/6864/21 може вплинути на розгляд даної справи.
33.          Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
34.          Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунуті.
35.          Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.
36.          Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
37.          Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.
38.          Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18).
39.          У цій справі колегія суддів вважає, що клопотання ФГ "Агрофірма "Віктор" про зупинення провадження не мотивоване та не обґрунтоване належним чином, зокрема, не містить посилання на докази, якими обґрунтована об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.
40.          На думку колегії суддів, пункт 5 частини першої статті 227 ГПК України може бути застосований лише у випадках, коли заявником доведено об`єктивну неможливість розгляду справи, що знаходиться у провадженні суду, до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема в порядку адміністративного судочинства.
41.          Як вбачається з матеріалів справи, зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, адже рішення суду першої інстанції та постанова апеляційної інстанції у даній справі, хоча і ухвалювалися за наявності судового рішення у справі № 160/6864/21, яке набрало законної сили, однак не містять посилань на преюдиційні обставини, які встановлювались у відповідній адміністративній справі. 
42.          До того ж, частиною четвертою статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
43.          Колегія суддів також враховує, що відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, встановлення обставин справи є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Верховний Суд є судом права, а не факту, тому він не може встановлювати обставини справи, збирати й перевіряти докази та надавати їм оцінку, включаючи випадки встановлення таких обставин рішенням суду в іншій адміністративній справі, у якій беруть участь ті саме особи.
44.          Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання ФГ "Агрофірма "Віктор" від 11.09.2024 слід відмовити, оскільки відсутні підстави для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 5 частини першої статті 227 ГПК України.
45.          Що стосується письмових пояснень скаржника до касаційної скарги, які були подані до суду 07.10.2024, то колегія суддів зазначає наступне.
46.          Положеннями частини першої статті 298 ГПК України визначено право особи доповнити або змінити касаційну скаргу протягом строку на касаційне оскарження.
47.          Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
48.          Враховуючи, що письмові пояснення були подані скаржником після закінчення строку на касаційне оскарження, то на підставі частини другої статті 118 ГПК України їх належить залишити без розгляду як такі, що подані після закінчення процесуального строку на касаційне оскарження.
Позиція Верховного Суду
49.          Згідно із частиною першою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
50.          Предметом доказування у цій справі є, зокрема, обставини щодо наявності (або відсутності) підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, як безпідставно набутих з огляду на наявність договору між сторонами.
51.          Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини, інші юридичні факти.
52.          За загальним правилом чинний договір, укладений між сторонами, є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
53.          Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
54.          Судом першої інстанції було встановлено, що, зважаючи на умови підписаного позивачем та відповідачем договору, та із врахуванням відсутності узгоджених специфікацій до нього, сторонами не було погоджено усіх істотних умов договору, зокрема, строк, умови та місце поставки товару.
55.          Судами було встановлено, що підставою для перерахування позивачем на користь відповідача коштів у сумі 1    720    000,00 грн став рахунок-фактура від 21.01.2021 № 1, в якому зазначено поточний рахунок постачальника № НОМЕР_2 , відкритий в АТ "КБ    "Приватбанк". Разом з цим, позивачем помилково проведено оплату на інший рахунок, а саме - на електронний рахунок платника ПДВ, відкритого на ім`я ФОП Петриченка В. В. №.
56.          Під час розгляду справи сторони не стверджували, що факт сплати коштів у сумі 1    720    000,00 грн мав своїм наслідком виконання договору зі сторони позивача. Зворотнього не було встановлено і судами. 
57.          Наведене спростовує висновки апеляційного суду про те, що спірна сума коштів не є безпідставно отриманою відповідачем оскільки на момент перерахування коштів підстава для їх перерахування існувала в силу того, що між сторонами існували договірні відносини, а рахунок №    11 від 21.01.2021 ще не був оплачений.
58.          Натомість колегія суддів з даного питання погоджується з висновками суду першої інстанції , які ґрунтуються на тому, що за обставин даної справи має місце випадок, коли майно було набуте відповідачем у зв`язку із зобов`язанням (правочином), але не відповідно до його умов, що свідчить про безпідставність набуття майна. 
59.          Така правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 910/17567/19 (пункти 67- 68) з посиланням на постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі №    927/491/19 (пункти 150- 152, 154).
60.          Що стосується розбіжності у позиціях сторін, то вона полягає у тому чи мало місце набуття коштів відповідачем з огляду на відсутність у нього можливості вільно розпоряджатися ними, оскільки вони були зараховані не на його поточний банківський рахунок, а на електронний рахунок платника ПДВ, відкритий на його (ФОП Петриченка  В.  В.) ім`я. 
61.          У даному контексті колегія суддів не може погодитись із обґрунтованістю висновків апеляційного господарського суду про те, що відповідач зазначені кошти не отримав, як і не отримав можливість в подальшому розпоряджатися ними, а сам лише факт зарахування помилково сплачених коштів на ПДВ-рахунок відповідача не є безумовною підставою для застосування приписів статті 1212 ЦК України.
62.          Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
63.          Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
64.          Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
65.          Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (пункти 63- 66).
66.          Отже, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
67.          За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
68.          Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або звертає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи i відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2022 у справі №903/359/21, від 05.10.2022 у справі №904/4046/20).
69.          Враховуючи встановлений судами факт вибуття майна (списання коштів) позивача, одержання таких коштів на рахунок, що відкрито на ім`я відповідача, а також відсутність у відповідача правової підстави для набуття (збереження) спірних коштів, рішення суду першої інстанції, яким було задоволено позовні вимоги, ефективно захищає порушені права позивача.
70.          Верховий Суд зазначає, що в силу приписів частин першої та другої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
71.          Під час касаційного перегляду підтвердилися доводи скаржника щодо неправильного застосування апеляційним господарським судом норм матеріального права, зокрема статті 1212 ЦК України, що призвело до скасування судового рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону. Наведене, у свою чергу, є підставою для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
72.          Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині (пункт 4 частини першої статті 308 ГПК України).
73.          Відповідно до статті 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
74.          З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі щодо порушення норм матеріального права, підтвердилися, а тому оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції від 02.07.2024 у справі слід скасувати, а рішення суду першої інстанції від 04.03.2024 залишити в силі..
Судові витрати
75.          Враховуючи положення частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України, з огляду на те, що суд задовольняє касаційну скаргу ФГ "Агрофірма "Віктор", судовий збір, понесений скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, покладається на ФОП Петриченка В. В.
Керуючись статтями 129, 240, 300, 301, 306, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" задовольнити.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі №  904/37/24 скасувати, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 у даній справі залишити в силі.
3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "Агрофірма "Віктор" (ідентифікаційний код 21895248) 51 600,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги.
4. Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.
Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов
Суддя                                                                                                    Г. М. Мачульський
Суддя                                                                                                    Л. І. Рогач