ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року 
м. Київ

cправа №  915/1270/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. - головуючого, Багай Н.О., Берднік І.С.
секретаря судового засідання - Дерлі І.І.
за участю представників учасників:
позивача - Оніщук В.М. (адвокат)
відповідача - не з`явився
третьої особи - не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 (у складі колегії суддів: Принцевська Н.М. (головуючий), Діброва Г.І., Ярош А.І.)
та рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2024 (суддя Смородінова О.Г.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 
про стягнення грошових коштів
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст та підстави позовних вимог
1.1. 15.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор ГТС", Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"  (далі - АТ ОГРС "Миколаївгаз", Відповідач) грошових коштів у загальній сумі 39 558 780,13 грн, із яких: 34 609 450,95 грн основний борг; 353 7730,13 грн пеня; 770 265,05 грн 3% річних; 641 334,00 грн інфляційні втрати.
1.2. У подальшому 13.08.2021 та 11.10.2022 Позивач подавав до суду заяви про збільшення позовних вимог, з урахуванням яких судом у даній справі розглядалися позовні вимоги про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" грошових коштів у загальній сумі 455   357   218,13 грн, з яких: 402 752 418,78 грн основний борг за негативні небаланси; 25 395 579,02 грн пеня; 5 787 874,51 грн 3% річних; 21 421 345,82 грн інфляційні втрати.
1.3. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами договором транспортування природного газу від 04.10.2020 № 2002000111 (далі - Договір транспортування), а саме зобов`язань в частині сплати негативних щодобових небалансів за січень 2020, лютий, березень, квітень, травень, вересень 2021 року, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, на яку Позивачем здійснені нарахування у порядку частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, а також нараховано пеню згідно пункту 13.5 цього договору.
2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2024, позовні вимоги задоволено частково:
- закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в сумі 73 328 618,07 грн у зв`язку із відсутністю предмета спору; 
- стягнуто основний борг в сумі 329 423 800,71 грн, пеню в сумі 12 697 789,51 грн, 3%   річних в сумі 5 787 874,51 грн, інфляційні втрати в сумі 21 421 345,82 грн.
В решті позовних вимог, а саме в частині стягнення з Відповідача пені в сумі 12   697   789,51 грн, відмовлено.
2.2. Суди ухвалили такі рішення з застосуванням дискреційного характеру та суб`єктивного права суду на зменшення нарахованих штрафних санкцій. Також врахували відсутність доказів того, що внаслідок порушення Відповідачем строків виконання зобов`язання Позивачу (постачальнику) завдано збитків. Зменшення заявленого до стягнення розміру на 50% суди визнали адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання Відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, такою, що узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення та є засобом недопущення використання штрафних санкцій як інструменту Позивача для отримання безпідставних доходів.
3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиція інших учасників справи
3.1. Касаційне провадження у справі відкрито 12.09.2024 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
3.2. У своїй касаційній скарзі Позивач просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 12 697 789,51 грн та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 та ухвалити нове рішення у даній частині, яким позовні вимоги щодо стягнення 12 697 789,51 грн задовольнити.
3.3. Доводами касаційної скарги ТОВ "Оператор ГТС" є застосування судами попередніх інстанцій статей 549-552, 599 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі № 910/22964/17, від 03.07.2019 у справі №   917/791/18, від 12.02.2020 у справі №924/414/19, від 06.05.2021 у справі №   903/323/20 та від 20.11.2020 у справі №   910/13071/19.
3.4. У відзиві на касаційну скаргу АТ ОГРС "Миколаївгаз" просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. 
3.5. Третя особа своїм правом на надання Суду відзиву на касаційну скаргу не скористалася.
4. Обставини, встановлені судами попередніх інстанцій
4.1. Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", як оператором, та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз", як замовником, було укладено Договір транспортування природного газу №2002000111, що відповідає умовам Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.
4.2. Відповідно до пункту 2.1 Договору транспортування оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу (далі послуга) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
За умовами пункту 2.3 Договору в редакції Додаткової угоди №2 від 04.09.2020 обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням Додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби (на добу наперед та/або потужності протягом доби).
Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі транспортування (пункт 2.5).
Згідно з пунктом 2.6 Договору транспортування оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.
Відповідно до пункту 3.1 Договору транспортування оператор зобов`язаний своєчасно надавати послуги належної якості; розміщувати на своєму веб-сайті чинні тарифи, вартість послуг з врегулювання добового небалансу, Типовий договір транспортування природного газу і Кодекс; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; оприлюднювати інформацію, що стосується прав замовника на розподіл потужності, впровадження системних обмежень у випадку аварій та перебоїв у функціонуванні газотранспортної системи, та іншу інформацію, що передбачена Кодексом; виконувати інші обов`язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України; повідомляти замовника про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим Договором; здійснити у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним, виплату грошових коштів на рахунок замовника, якщо загальна вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових негативних небалансів замовника протягом звітного місяця.
Оператор має право своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги; на безперешкодний та безкоштовний доступ на територію та земельну ділянку замовника, де розташоване його газове обладнання та/або комерційний вузол обліку газу, для виконання своїх обов`язків, передбачених Кодексом та чинним законодавством; обмежувати або припиняти транспортування природного газу у випадках, передбачених Договором транспортування та Кодексом; отримувати оперативну інформацію від Замовника на запит своєї диспетчерської служби; стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, та/або плату за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями в порядку, визначеному цим Договором; користуватися іншими правами, передбаченими Договором транспортування та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання Послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи (п. 3.2 Договору транспортування).
Згідно з пунктом 4.1 Договору транспортування замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; надати оператору фінансове забезпечення в порядку, встановленому у Кодексі та цьому Договорі; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно збалансовувати своє портфоліо балансування; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому Договорі; повідомляти оператора про зміну умов, які стали підставою для укладення цього Договору; забезпечити можливість цілодобового зв`язку оператора з представниками Замовника, зазначеними в цьому Договорі; здійснити своєчасну та повну оплату додаткової плати оператору у разі перевищення розміру замовленої потужності та/або плати за зміну умов (обмежень) користування потужністю з обмеженнями, та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним у газотранспортну систему, у порядку, визначеному цим Договором та Кодексом; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природний газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.
Відповідно до пункту 4.2 Договору транспортування замовник має право отримувати від оператора послуги належної якості та в обумовлені цим Договором строки; замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/ реномінаціям; отримувати від оператора всю необхідну інформацію щодо роботи газотранспортної системи, від якої залежить належне виконання замовником своїх зобов`язань за цим Договором; передати права щодо доступу до газотранспортної системи, які він набуває за цим Договором, іншим суб`єктам ринку природного газу за умови повідомлення про це оператора у порядку і строки, передбачені Кодексом та цим Договором; отримувати плату за недотримання вимог щодо якості газу, який передається оператором з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим Договором; користуватися іншими правами, передбаченими Договором та чинним законодавством України; у разі фізичного підключення до газотранспортної системи на безперешкодний та безкоштовний доступ в порядку, визначеному Кодексом, на територію та земельну ділянку оператора, де розміщені місця відбору проб газу та/або комерційні вузли обліку газу, за якими здійснюється замовлення послуг.
За пунктом 6.1. Договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з Додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.
Відповідно до пункту 8.3 Договору вартість перевищення замовником замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за відповідною формулою. За результатами остаточної алокації відборів та подач замовника оператор здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці. Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений у цьому пункті, визначається за даними оператора.
У пункті 9.1 Договору транспортування зазначено, що сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника добового небалансу оператор здійснює купівлю/продаж природного газу замовника в обсягах добового небалансу.
Пунктом 9.2 Договору транспортування передбачено, що у разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник купівлю в оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу. У разі виникнення у замовника позитивного добового небалансу оператор здійснює купівлю у замовника, а замовник продаж в оператора природного газу в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу.
Відповідно до пункту 9.3 Договору транспортування у випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту. Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.
Врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби) (пункт 11.4 Договору транспортування).
Згідно з пунктом 11.5 Договору транспортування оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.
У випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (пункт 13.1).
Відповідно до пункту 13.5 Договору транспортування у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
Пунктом 17.1 Договору транспортування встановлено, що цей Договір набирає чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
4.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у спірний період представниками Позивача та Відповідача підписані акти приймання-передачі природного газу за січень 2020 року, січень, лютий, березень 2021 року, зведені акти приймання-передачі природного газу за січень, лютий, березень, квітень, травень, вересень 2021 року, акти наданих послуг перевищення замовленої потужності за січень 2020 року, квітень, травень, вересень 2021 року.
4.4. На виконання умов Договору та Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015, Позивач, за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів Відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи, виявив наявність негативних щодобових небалансів як різниці між вказаними алокаціями подач/відборів природного газу за січень 2020 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, вересень 2021 року, на підставі чого здійснив розрахунок остаточних обсягів щодобового небалансу відповідача за кожну газову добу звітного місяця та визначив його остаточну плату за такі щодобові небаланси за кожну газову добу і сумарно за звітні місяці.
4.5. Відповідно до наявних у матеріалах справи довідок про добові небаланси, вказані негативні щодобові небаланси відповідача виникали внаслідок:
- відбору відповідачем з газотранспортної системи природного газу в зазначені періоди без подання відповідних обсягів природного газу до газотранспортної системи;
- несанкціонованих відборів з газорозподільної системи Відповідача природного газу споживачами, у яких в спірні періоди не було жодного постачальника природного газу (відповідно до абзацу 2 пункту 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС у разі несанкціонованого відбору природного газу споживачем весь відповідний обсяг вноситься в алокацію відповідного оператора газорозподільної системи, а по прямому споживачу - оператора газотранспортної системи).
4.6. З огляду на зазначене, з урахуванням положень пунктів 2.8, 11.4 Договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" через інформаційну платформу було направлено Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" акти врегулювання щодобових небалансів.
4.7. Зі змісту бухгалтерських довідок, що містяться в матеріалах справи, вбачається відображення в бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" за спірний період (січень 2020 року, лютий, березень, квітень, травень, вересень 2021 року) господарських операцій по контрагенту Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" згідно Договору транспортування природного газу № 2002000111 від 04.02.2020 в загальному обсязі згідно Реєстрів врегулювання щодобових небалансів за відповідні газові місяці.
4.8. За наявними у матеріалах справи доказами, Позивачем виставлялися Відповідачу відповідні рахунки для оплати за щодобові негативні небаланси.
4.9. У подальшому Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору. Так, 03.03.2020 Позивач надсилав Відповідачу лист з вимогою в найкоротший час перерахувати на його користь грошові кошти на загальну суму 46 161 684,92 грн на оплату за щодобові негативні небаланси за січень 2020 року.
4.10. У відповідь 10.03.2020 Позивачем було отримано лист Відповідача від 04.03.2020 з пропозицією укласти договір реструктуризації заборгованості за січень 2020 року за Договором транспортування шляхом сплати грошових коштів за графіком платежів.
4.11. При цьому, з огляду на весь спірний період правовідносин сторін у даній справі, за проведеними позивачем розрахунками, у встановлені пунктом 9.3 Договору транспортування строки Відповідач не оплатив щодобові негативні небаланси на загальну суму 402 752 418,78 грн, що і стало для ТОВ "Оператор ГТС" підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.
4.12. За результатами розгляду справи провадження в частині позовних вимог закрито, несплачений основний борг, а також 3% річних та інфляційні втрати стягнуто на користь Позивача. 
Суд також дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення пені, проте з урахуванням обставин справи та клопотання Відповідача зменшив її розмір на 50 %, стягнувши частково в сумі 12 697 789,51 грн і в такій же сумі - відмовивши.
4.13. Оскаржувані рішення переглядаються Верховним Судом виключно в частині відмови у стягненні частини пені.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні представника Позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
5.2. Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою ст. 16 Цивільного кодексу України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
5.3. Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
5.4. За вимогами статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.
5.5. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
5.6. Статті 525, 526, 629 Цивільного кодексу України передбачають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
5.7. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
5.8. Статті 610, 612 Цивільного кодексу України встановлюють, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
5.9. За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
5.10. Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою. 
5.11. У відповідності до положень статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
5.12. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
5.13. Частина перша статті 550 Цивільного кодексу України регламентує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
5.14. Як зазначалося вище, у пункті 13.5 Договору транспортування сторони передбачили, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.
5.15. За наведеного правового регулювання та відповідно до умов Договору транспортування Позивач і скористався правом на стягнення з Відповідача пені за період січень 2020 року, лютий, березень, квітень, травень, вересень 2021 року у розмірі 25 395 579,02 грн.
5.16. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина шоста статті 231 Господарського кодексу України).
5.17. За частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
5.18. Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
5.19. Неустойка має подвійну правову природу - є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.
Застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
5.20. Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинні бути взяті до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
5.21. Згідно з частиною другою статті 233 Господарського кодексу України якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
5.22. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 Цивільного кодексу України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 названого Кодексу).
Тлумачення вказаної норми закону свідчить про те, що для зменшення неустойки достатньо наявності однієї з вказаних обставин. Така позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 476/1346/15, від 04.04.2018 у справі №   376/7401/14, від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17, від 29.05.2023 у справі №904/907/22 та спростовує відповідні доводи Скаржника.
5.23. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
5.24. Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. 
5.25. З огляду на усталену судову практику у вирішенні питань про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання. 
5.26. При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.
5.27. При цьому вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. 
Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №   911/2269/22, у постановах Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 904/3551/18, від 23.09.2019 у справі №   920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19, від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18, від 26.08.2021 у справі №   911/378/17.
5.28. За таких обставин Верховний Суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22.
5.29. Поряд з викладеним Суд зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет доведеності та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України, стаття 233 Господарського кодексу України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
5.30. Крім цього категорії "значно" та "надмірно", які використовуються у згадуваних статтях 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).
5.31. Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
5.32. При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора (стаття 616 ЦК України) тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. 
5.33. До таких висновків дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі №   911/2269/22, де також зауважила, що при вирішенні спорів про стягнення неустойки судам належить відмежовувати вирішення питання про зменшення розміру неустойки від вирішення питання про її необґрунтованість (повністю або в частині) внаслідок невідповідності розміру неустойки вимогам закону, зокрема якщо за порушення умов зобов`язання застосовується неустойка, розмір якої має імперативний характер (встановлений законом, зокрема частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.
5.34. У даній справі № 915/1270/20 суди попередніх інстанцій погодилися з обґрунтованістю нарахування Позивачем неустойки, водночас прийшли до висновку про наявність підстав для її зменшення на 50%.
При цьому суди врахували відповідне клопотання Відповідача про зменшення розміру пені та поважність підстав для такого зменшення, зокрема:
- відсутністю господарської діяльності;
- скрутне становище підприємства;
- зупинення постановою НКРЕКП дії ліцензії Відповідача на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу;
- тривале перебування території Миколаївської області у зоні проведення бойових дій внаслідок повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України;
- з 01.10.2023 "Миколаївгаз" не є оператором газорозподільної системи, не здійснює розподіл природного газу на території Миколаївської області, а тому не отримує жодних надходжень від основної діяльності;
- порушення Відповідачем у вказаній справі своїх зобов`язань за договором не призвело до безповоротних негативних наслідків для Позивача.
5.35. Колегія суддів погоджується з такими висновками та мотивами судів у оскаржуваних рішеннях про часткове задоволення клопотання Відповідача щодо зменшення розміру заявленої до стягнення пені до 12 697 789,51 грн. 
5.36. Також Суд вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій щодо підстав та умов зменшення неустойки, що підлягає стягненню за порушення господарського (договірного) зобов`язання за правилами статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, щодо індивідуальності обставин, якими обґрунтовується та обумовлюється зменшення пені у цих правовідносинах, а також щодо встановлених у цій справі обставин (відсутність господарської діяльності, скрутне становище підприємства, зупинення дії ліцензії Відповідача на право розподілу природного газу).
5.37. Колегія суддів додатково звертає увагу, що визначення розміру, на який зменшуються нараховані штрафні санкції, є суб`єктивним правом суду, і в даному випадку погоджується, що при прийнятті рішення про зменшення розміру пені було дотримано принцип розумного балансу між інтересами сторін, враховані обставини справи та матеріальний стан як Відповідача, так і Позивача.
5.38. З урахуванням викладеного Суд приходить до висновку, що такий підхід до застосування вищевказаних норм чинного законодавства України відповідає сформованій та сталій судовій практиці у подібних правовідносинах.
5.39. При цьому висновки судів попередніх інстанцій у даній справі не суперечать і правовим висновкам Верховного Суду, на які посилається Позивач як на підстави касаційного оскарження. За результатами їх вивчення встановлено, що наведені Скаржником постанови Верховного Суду також передбачають право суду на зменшення розміру штрафних санкцій з урахуванням обставин справи та підстав для такого зменшення, регламентують відсутність переліку виняткових випадків, за наявності яких може/не може бути зменшено неустойку та приписують судам враховувати всі конкретні обставини справи в їх сукупності.
5.40. Посилання Скаржника на правову позицію, викладену у постанові Вищого господарського суду України, Верховним Судом до уваги не беруться, оскільки за змістом частини четвертої статті 236, частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цих правових норм (аналогічні правові висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 916/806/19, від 10.06.2020 у справі № 914/2259/17, від 18.06.2020 у справі №   910/7707/19, від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17, від 14.03.2023 у справі №   904/1868/19, від 25.05.2023 у справі № 910/12415/21, від 20.06.2023 у справі №   922/2952/21, від 05.12.2023 у справі № 922/2183/22, від 23.04.2024 у справі №   904/2074/23). 
5.41. Інші доводи касаційної скарги є свідченням незгоди Позивача з оскаржуваними судовими рішеннями та спрямовані на спонукання Верховного Суду до переоцінки їх висновків усупереч імперативним приписам статті 300 Господарського процесуального кодексу України.
5.42. З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішень судів попередніх інстанцій у даній справі.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
6.2. Так, відповідно до частин першої-п`ятої статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
6.3. Згідно з частинами першою, другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
6.4. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.5. Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
При цьому частина друга вказаної статті забороняє скасовувати правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
6.6. За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на Скаржника.
Керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" залишити без задоволення.
2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 08.05.2024 у справі №   915/1270/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В. Зуєв

Судді                                                                                          Н. Багай                              

          І. Берднік