УХВАЛА

20 листопада 2024 року 
м. Київ

cправа №  908/948/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"
на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.05.2024
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024
у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - НЕК "Укренерго")
до Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (далі - ПАТ "Запоріжжяобленерго")
про стягнення 403 596 708,67 грн,
ВСТАНОВИВ:
1.          НЕК "Укренерго" звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ПАТ "Запоріжжяобленерго" 358 711 168,94 грн заборгованості, 4 631 549,23 грн 3% річних, 20 411 789,87 грн інфляційних втрат.
2.          10.01.2024 НЕК "Укренерго" подало до суду заяву про збільшення позовних вимог, з посланням на здійснення розрахунку станом на 10.01.2024 (включено період прострочення з 16.03.2023 до 10.01.2024 включно) без зміни основного боргу, та в якій просило стягнути з ПАТ "Запоріжжяобленерго" заборгованість у сумі 358 711 168,94 грн, пеню у сумі 37 376,30 грн, штраф у сумі 234 893,61 грн, 3% річних у сумі 13 565 218,56 грн, інфляційні втрати у сумі 31 048 051,26 грн. 
3.          Господарський суд Запорізької області у судовому засіданні 06.02.2024 прийняв до розгляду заяву НЕК "Укренерго" про збільшення розміру позовних вимог.
4.          Господарський суд Запорізької області рішенням від 15.05.2024, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024, позовні вимоги НЕК "Укренерго", з урахуванням заяви про збільшення від 10.01.2024, задовольнив. 
5.          14.11.2024 ПАТ "Запоріжжяобленерго" через систему Електронний суд звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд.
6.          Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.
7.          Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.
8.          Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).
9.          Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.
10.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).
11.          У цьому випадку необхідно чітко вказати: 
-          норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
-          навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
-          навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
-          обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
12.          У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
13.          Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
14.          Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
15.          При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.
16.          Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
17.          Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.
18.          Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
19.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).
20.          У касаційній скарзі ПАТ "Запоріжжяобленерго" зазначає, що:
-          суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні неправильно застосував норму матеріального права, а саме, пп.16 п.1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 25.02.2022 №332 (у редакції постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413); суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 у справі №911/1359/22;
-          суди попередніх інстанцій неправильно перевірили розрахунки позивача за рахунками №31082021080503 від 31.08.2021 та №31082021090503 від 31.08.2021;
-          Господарський суд Запорізької області ухвалою від 05.12.2023 відмовив ПАТ "Запоріжжяобленерго" у задоволені клопотання від 18.04.2023 про призначення судової економічної експертизи; Центральний апеляційний господарський суд протокольною ухвалою від 23.10.2024 також відмовив у клопотанні про призначення судової економічної експертизи; такі відмови судів є безпідставними та необґрунтованими; суди порушили вимоги ст.99 ГПК 
-          відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення судової економічної експертизи, суд апеляційної інстанції був обізнаний про те, що позивач підписав та направив Акти коригування та зменшив обсяг врегулювання небалансів за спірний період, що підтвердило позицію відповідача щодо безпідставно нарахованих послуг за спірний період, однак суд апеляційної інстанції відсторонився від обов`язку встановити ці обставини; послалося на п.3 ч.3 ст.310 ГПК.
21.          Втім, скаржник не посилається на жодну з підстав касаційного оскарження, що визначені у ч.2 ст.287 ГПК. 
22.          У зв`язку із вищезазначеним, скаржнику необхідно чітко вказати підстави касаційного оскарження судових рішень, врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані, зокрема, у пунктах 10-19 цієї ухвали.
23.          Крім того, у касаційній скарзі ПАТ "Запоріжжяобленерго" за результатами касаційного перегляду справи просить направити її на новий розгляд, при цьому скаржник не вказує, до якого саме суду, на його думку, має бути направлена справа.
24.          Також відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
25.          Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".
26.          Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
27.          Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
28.          Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
29.          За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").
30.          Відповідно до ч.3 ст.4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
31.          У касаційній скарзі ПАТ "Запоріжжяобленерго" просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог.
32.          Враховуючи предмет позову, а також вимоги касаційної скарги, ПАТ "Запоріжжяобленерго" при її подачі повинно було сплатити судовий збір у розмірі 1 503 040 грн, розрахований таким чином: 2 684 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023) х 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб х 200% х 0,8 = 1 503 040 грн.
33.          Оскільки скаржник не надав документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.
34.          Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.
35.          Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1.          Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.05.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.10.2024 у справі №908/948/23 залишити без руху.
2.          Надати Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.
3.          Роз`яснити Публічному акціонерному товариству "Запоріжжяобленерго", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    О. Кібенко