УХВАЛА

10 жовтня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/6226/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля", 
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024
за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)                                          
до Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля"
про стягнення 20 424 652,95 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" (далі - Товариство, відповідач, скаржник) звернулося 30.09.2024, через підсистему "Електронний суд", до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 у справі № 910/6226/23 в частині задоволення позовних вимог та передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва в іншому складі суду; зупинити дію рішення господарського суду від 13.02.2024 та постанову апеляційного суду від 25.09.2024 у справі № 910/6226/23 до завершення перегляду цієї справи в касаційному порядку.

Касаційна скарга позивача не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс).

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" [у редакції, що діяла на час подання (2023 рік) цієї позовної заяви] ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, що діяла на час подання (2023 рік) цієї позовної заяви) ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною третьою статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, якщо процесуальні документи, передбачені частиною другою цієї статті, подано в електронній формі.

Частиною третьою статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. 

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" у 2023 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних  осіб 2 684 грн.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що у 2023 році у справі                        подано позов про  стягнення 20 424 652,95 грн пайового внеску на створення соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, яка прийнята та розглянута судом.

Рішенням місцевого суду від 13.02.2024, залишеним без змін постановою апеляційного господарського суду від 25.09.2024, позов задоволено      повністю. 

Позивач оскаржує до касаційної інстанції судові акти повністю. Отже, предметом касаційного розгляду є одна майнова вимога.

З урахуванням викладеного та беручи до уваги майновий характер спору, при поданні касаційної скарги позивач мав сплатити судовий збір 490   191,67 грн                   (20   424   652,95 грн х 1,5% х 200% х 0,8).

Між тим додатки до касаційної скарги не містять документа про сплату судового збору за розгляд касаційної скарги позивача у справі № 910/6226/23.

Суд касаційної інстанції зазначає, що скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: у сумі 490   191,67 грн за реквізитами рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:
- Отримувач коштів: ГУК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102;
- Найменування податку, збору, платежу: "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";
- Призначення платежу: "Судовий збір за розгляд касаційної скарги …на рішення …у справі №…".

Таким чином, з урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Щодо заяви скаржника про зупинення виконання спірних судових актів, Верховний Суд зазначає таке.

Відповідно до статті 169 ГПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на те, що касаційна скарга Товариства на спірні судові акти у справі                   № 910/6226/23 підлягає залишенню без руху до усунення недоліків, заява про зупинення виконання спірних судових актів буде розглянуте Касаційним господарським судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 169, 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2024 та постанову Північного апеляційного Господарського суду від 25.09.2024 зі справи  № 910/6226/23 залишити без руху.

2. Надати Приватному акціонерному товариству "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз'яснити Приватному акціонерному товариству "Київський дослідно-експериментальний завод "Вугілля", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                              І. Бенедисюк