УХВАЛА

28 жовтня 2024 року 
м. Київ

cправа №  905/594/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ємця А.А. (головуючий), Бенедисюка І.М., Берднік І.С.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД»
на постанову Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024
(головуючий - Стойка О.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.)
та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024
(суддя - Кротінова О.В.)
у справі №905/594/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД»
до Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика»
про стягнення 1 177 843,03 грн

ВСТАНОВИВ:
18.10.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД»  на постанову Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024 (повний текст постанови складений 15.10.2024) та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 у справі №905/531/24. Вказана касаційна скарга була подана 17.10.2024 до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд".
З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н від 10.04.2024 до Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика» про стягнення 1177843,03 грн, у тому числі:
- сума боргу в розмірі 848529,53 грн на підставі договору поставки нафтопродуктів №000001 від 02.02.2021;
- сума 3% річних у розмірі 55636,52 грн на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України;
- інфляційні втрати у розмірі 273676,98 грн на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 09.07.2024 у справі 905/594/24 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» до Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика» про стягнення 1177843,03 грн, у тому числі: сума боргу у розмірі 848529,53 грн, сума 3% річних у розмірі 55636,52 грн, інфляційні втрати у розмірі 273676,98 грн, задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Каскад» 1  157 590,02 грн, з яких основний борг у сумі 848529,53 грн, інфляційні втрати в сумі 256 004,43 грн, 3% річних в сумі 53 056,06 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 13 891,08 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 у справі №905/594/24 заяву щодо розміру суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Діанівська Птахофабрика» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 11 974,10 грн, у задоволенні іншої частини витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» на професійну правничу допомогу відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024 у справі №905/594/24 додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 залишено без змін.
Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД», Суд дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Приписами пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Отже, перелік випадків для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, наведений у пункті 2 частини другої статті 287 ГПК України, є вичерпним.
Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи; для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом частини сьомої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року встановлений у розмірі   3 028,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом спору в справі №905/594/24 є стягнення 1 177 843,03 грн, тобто ціна позову у цій справі безумовно не перевищує та є меншою п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2024 рік - 1 514 000,00 грн), тому в розумінні ГПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених підпунктами "а-г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
Водночас, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20 виклав висновок з приводу можливості відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на додаткове рішення до судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (додаткову постанову суду апеляційної інстанції щодо розподілу судових витрат у малозначній справі). 
Як зазначив Верховний Суд, зі змісту статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення; додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати; для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
Таким чином, положення пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України поширюються на випадки оскарження додаткового судового рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У поданій касаційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» не зазначив належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, які передбачають випадки як виключення із загального правила, з огляду на те, що ціна позову менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).
Отже, у Верховного Суду є право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині 1 статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.
Предметом касаційного оскарження, у справі ціна позову якої не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є постанова Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024, прийнята за результатом апеляційного перегляду додаткового рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 щодо розподілу судових витрат, яке є похідним від первісного судового акта, а не основного судового рішення (рішення Господарського суду Донецької області від 09.07.2024) у справі №905/594/24, а тому такі рішення не підлягають касаційному оскарженню відповідно до вимог пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України
Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» на постанову Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 у справі №905/594/24 на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які відповідно пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 163, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КАСКАД» на постанову Східного апеляційного господарського суду 14.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду Донецької області від 14.08.2024 у справі №905/594/24.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    А. Ємець
Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк
Суддя                                                                                                    І. Берднік