УХВАЛА

15 листопада 2024 року 
м. Київ

cправа №  915/559/24 
Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случ О. В.
перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоодеський елеватор"
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2024 (суддя Мавродієва М. В.) 
і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 (головуючий суддя Савицький Я. Ф., судді Колоколов С. І., Принцевська Н. М.) 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експорт Миколаїв"  
про забезпечення позову
у справі № 915/559/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Експорт Миколаїв"  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоодеський елеватор",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний виконавець Виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, 
про витребування майна, 
ВСТАНОВИВ:
28.10.2024 скаржник подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2024 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 у справі №    915/559/24. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ    О.    В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статті  290 Господарського процесуального кодексу, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено вимоги особи, яка подає скаргу. 
Вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні кореспондуватися з повноваженнями суду касаційної інстанції, передбаченими положеннями статті 308 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1 - 6 частини першої цієї статті.
Аналіз положень зазначеної статті дає підстави для висновку, що вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні бути повними та однозначними, тобто містити інформацію не лише про те, які судові рішення оскаржуються, а й про те, які повноваження суд касаційної інстанції повинен застосувати за результатами перегляду оскаржуваних рішень.
Проте подана касаційна скарга зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в пункті 3 прохальної частини касаційної скарги скаржник просить: "Ухвалу Господарського суду Миколаївської області  від 20.05.2024, після апеляційного перегляду справи №    915/559/24 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 у справі № 915/559/24 - скасувати повністю та ухвалити нове рішення, не передаючи справи на новий розгляд", при цьому не зазначає які саме повноваження суд касаційної інстанції має застосувати за результатами розгляду касаційної скарги. 
Таким чином, Суд вважає касаційну скаргу такою, що оформлена з порушенням вимог пункту 6 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".
Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду сплачується 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на день подання скарги.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 установлено в розмірі 3    028 грн.
20.05.2024 ухвалою Господарського суду Миколаївської області, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024, задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоодеський елеватор" про забезпечення позову.
Як убачається з касаційної скарги, скаржник оскаржує вказані ухвалу і постанову. 
Отже, згідно з приписами Закону України "Про судовий збір" (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги) судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений у розмірі 3 028 грн. 
При цьому, відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Правова позиція щодо необхідності застосування частини третьої статті 4 Закону "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті в електронній формі, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду 16.11.2022 у справі № 916/228/22.
З огляду на те, що касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ліан" подало в електронній формі через систему "Електронний суд" судовий збір підлягає сплаті з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8, отже належною до сплати сумою судового збору є 2    422,40 грн судового збору. 
Проте, скаржник не додав до касаційної скарги доказів про сплату судового збору. 
Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у повному розмірі, скаржникові необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.
Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на (1) приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 6 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства і (2) надання доказів про сплату судового збору у розмірі 2    422,40  грн, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
У Х В А Л И В:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новоодеський елеватор" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 20.05.2024 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2024 у справі № 915/559/24 залишити без руху.
2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Новоодеський елеватор" строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху. 
3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута скаржникові.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                          О. В. Случ