УХВАЛА

31 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  918/779/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Губенко Н. М., 

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

на рішення Господарського суду Рівненської області
у складі судді Романюк Ю. Г.
від 19.03.2024 та
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Крейбух О. Г., Тимошенко О. М., Юрчук М. І.
від 12.06.2024

за позовом Виконувача обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Рівненського обласного центру зайнятості
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"
про визнання недійсними додаткової угоди та про стягнення 25 834,31 грн,

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Рівненської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненського обласного центру зайнятості із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 30.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16334-ВЦ/25 від 14.01.2022 та стягнення 25 834,31 грн переплати коштів, що відбулась у зв`язку з неправомірним збільшенням ціни на електричну енергію.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.03.2024 у справі № 918/779/23 позов задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду № 2 від 30.09.2022 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 16334-ВЦ/25 від 14.01.2022. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь Рівненського обласного центру зайнятості грошові кошти у розмірі 25 834,31 грн.

Постановою від 12.06.2024 Північно-західний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Рівненської області від 19.03.2024 у справі № 918/779/23.

12 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.03.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі № 918/779/23. 

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", Судом встановлено, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У своїй касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" зазначило, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 19.03.2024 та постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі № 918/779/23 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1, 2 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 

В обґрунтування наявності виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначив, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень не врахували висновки Верховного Суду, зокрема, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 щодо застосування частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру". 

Суд визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" для відкриття касаційного провадження в частині наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, обґрунтовуючи наявність виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" зазначає про необхідність відступлення від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки вони суперечать наданими Міністерством економіки України роз`ясненнями щодо застосування норми пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" стосовно випадку внесення змін до істотних умов у разі зміни, зокрема, середньозважених цін на електроенергію на ринку "на добу наперед", що застосовується в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядок зміни ціни. Водночас Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" наголошує на відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в частині збільшення ціни товару у разі коливання ціни такого товару на ринку. 

З наведених доводів вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 щодо застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", і одночасно стверджує, що відсутні висновки Верховного Суду щодо питання застосування пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Отже скаржником у якості підстав касаційного оскарження визначено дві взаємовиключні підстави: з одного боку - скаржник вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норми права, отже виходить, що висновок застосування відповідної норми права вже існує, а з другого боку - вказує, що такого висновку немає. 

Тобто, обґрунтування підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2 та 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, суперечить один одному.

Поряд із цим Суд вважає за необхідне наголосити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності саме відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. В такому випадку скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього. Тобто, за логікою наведеної норми скаржник повинен не погоджуватися із висновком саме Верховного Суду. Посилання ж на помилкове застосування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, яких Суд дійшов у правовідносинах, та які, за оцінкою особи, що подала касаційну скаргу не є подібними щодо правовідносин у справі, рішення у якій оскаржуються, не є випадком, який передбачено 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Обґрунтовуючи наявність виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" зазначає, що "аналізуючи судову практику у подібних правовідносинах, налічується численна її кількість щодо представництва Прокурора в суді, що були подані в інтересах держави в особі органів місцевого самоврядування, однак відсутній висновок Верховного Суду з питань здійснення нагляду/контролю, органом прокуратури, у сфері публічних закупівель.". При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" конкретно не зазначає норму/норми права щодо якої/яких відсутній висновок Верховного Суду щодо її/їх застосування.  

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що у разі визначення підставою касаційного оскарження судових рішень у справі наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник повинен чітко зазначити конкретну норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу

З огляду на викладене, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, для усунення недоліків, шляхом:
-          уточнення обґрунтування наявності виключного випадку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;
-          належного обґрунтування наявності виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України: чітко зазначити конкретну норму (норми) права (пункт, частину, статтю) щодо якої (яких) відсутній висновок Верховного Суду її (їх) застосування і висновок щодо застосування якої (яких) необхідно зробити Верховному Суду. 

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд
У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.03.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 у справі № 918/779/23 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя           Верховного Суду                                                                       Н. М. Губенко