ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року 
м. Київ
cправа №  918/743/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 (головуючий - Розізнана І. В., судді: Павлюк І.   Ю., Грязнов В. В.) у справі
за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави
до: 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"
про визнання незаконним й скасування наказу в частині та зобов`язання повернути протирадіаційне укриття
(за участю представників: прокурор - Гудков Д.В., відповідача-2 - Сірик Ю.В.) 

Історія справи
Обставини справи, встановлені судом
1.          На виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30.12.1994 №827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" Рівненською обласною радою 25.02.1995 прийнято рішення №25, яким затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації. Цим же рішенням Рівненська обласна рада передала Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області (правонаступник - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, далі - Фонд, відповідач-1) в управління об`єкти комунальної власності області включені до відповідних переліків.
2.          Відповідно до додатку 4 до вказаного рішення Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів".
3.          Наказом Фонду від 28.04.1995 №244 затверджено результати інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація", до складу якого, включено будівлю аптеки №1 за адресою: м. Рівне, майдан Незалежності, 3 (далі - будівля аптеки), а також затверджено статут Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", яке утворене в результаті приватизації та є правонаступником Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в частині державного майна, що ввійшло до статуту товариства.
4.          За наказом Фонду від 30.04.1999 №334 (далі - наказ № 334) у власність ВАТ   «Рівнефармація» передано нерухоме майно у тому числі будівлю аптеки, а 24.05.1999 оформлено реєстраційне посвідчення про право колективної власності на цю будівлю.
5.          Згідно з технічним паспортом №39147 будівля аптеки складається з п`яти поверхів та має підвальне приміщення площею 592,6 кв м.
6.          Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області в електронному обліку захисних споруд за адресою: м. Рівне, майдан Незалежності, 3, обліковано протирадіаційне укриття №67772, балансоутримувач - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (далі - ТДВ «Рівнефармація», відповідач-2).
7.          Згідно з паспортом протирадіаційного укриття від 18.11.2005 №67772 в будівлі аптеки знаходиться вбудована захисна споруда (протирадіаційне укриття), площею 272 кв м, введення в експлуатацію - 1982 рік, власник - ВАТ   "Рівнефармація".
8.          Інформація щодо місця розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття міститься в облікових картках, завірених ТДВ   "Рівнефармація", як власником приміщення.
9.          Протирадіаційне укриття №67772 виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження №4202081110000076 огляду підвального приміщення будівлі аптеки.
10.           20.07.2022 ТДВ "Рівнефармація" оцінило стан готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №67772, про що склало відповідний акт.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову
11.          Керівник Рівненської окружної прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Фонду та ТДВ "Рівнефармація", в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати наказ №334 в частині передачі в складі будівлі аптеки 272 кв м підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 67772;
- зобов`язати ТДВ "Рівнефармація" повернути державі в особі Фонду протирадіаційне укриття №67772 площею 272 кв м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки.
12.          Прокурор посилається на те, що захисні споруди цивільного захисту віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли відчужуватися із державної чи комунальної власності у приватну. Однак захисну споруду цивільного захисту (протирадіаційне укриття) всупереч законодавчої заборони було передано в приватну власність ТДВ   «Рівнефармація» у складі будівлі аптеки.
Узагальнений зміст та обґрунтування рішення суду першої інстанції 
13.          Рішенням Господарського суду Рівненської області від 16.10.2023 позов задоволений. Визнано незаконним та скасовано наказ №334 в частині передачі в складі будівлі аптеки 272 кв м підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 67772. Зобов`язано ТДВ "Рівнефармація" повернути державі в особі Фонду протирадіаційне укриття №67772 площею 272 кв м, що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки.
14.          Суд першої інстанції виходив з того, що Державною програмою приватизації майна державних підприємств, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 № 2545- XII, Законами України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" протирадіаційні укриття віднесені до об`єктів, що перебувають під охороною держави, мають загальнодержавне значення та не підлягають приватизації. Тому Фонд не мав права передавати у приватну власність ТДВ «Рівнефармація» нерухоме майно Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація» в частині підвального приміщення площею 272 кв м будівлі аптеки, що є протирадіаційним укриттям №   67772. У зв`язку з чим спірний наказ Фонду підлягає визнанню недійсним у відповідній частині, а протирадійаційне укриття - поверненню державі в особі Фонду. 
15.          Досліджуючи питання повноважень прокурора на звернення з позовом, суд установив, що у спірних правовідносинах органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави, є Фонд. Проте прокурор обґрунтовано визначив себе самостійним позивачем, адже Фонд в цьому спорі має бути відповідачем, оскільки саме цей орган видав оспорюваний наказ про передачу спірного майна у власність ТДВ "Рівнефармація", який за твердженням прокурора є незаконним та порушує інтереси держави.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
16.          Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення про відмову в позові.
17.          Апеляційний суд встановив, що в частині позовних вимог до Фонду прокурор заявив позов держави до неї самої, тобто має місце збіг позивача та відповідача в одній особі, що суперечить вимогам статті 45 ГПК України. Крім того, вимога прокурора до відповідача-2 про повернення спірного нерухомого майна спрямована на користь відповідача-1, що є неможливим у процесуальному змісті.
18.          Погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо існування законодавчої заборони приватизації цивільної захисної споруди, апеляційний суд натомість констатував неможливість установити, в якій із частин підвального приміщення будівлі аптеки знаходиться спірне протирадіаційне укриття площею 272 кв м (згідно з паспортом протирадіаційного укриття №67772).
19.          Також апеляційний суд, керуючись принципом «належного урядування», зазначив, що за обставин цієї справи затвердження переліку об`єктів, що перебувають у комунальній власності області та підлягають приватизації, відбулося понад 28 років тому, а передача нерухомого майна відповідачу - 2 - понад 24 роки, а тому, особа, яка набула право власності на спірне майно, не може нести негативних наслідків у зв`язку з порушенням процедури прийняття рішення органами влади чи місцевого самоврядування.
Касаційна скарга
20.          Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги 
21.          Апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду у постановах від 21.03.2023 у справі № 925/1288/20 (стосовно можливості витребування майна, лише після з`ясування питання щодо добросовісності чи недобросовісності набуття права власності), від 23.10.2018 у справі № 918/249/17 (стосовно необхідності дослідження судами питання чи перебуває протирадіаційне сховище на обліку в компетентних органах як об`єкт цивільного захисту та чи застосовуються до нього вимоги законодавства про визначення статусу захисної споруди цивільного захисту), від 24.03.2021 у справі № 922/2244/19, від 24.03.2021 у справі №   922/3276/19, від 06.04.2021 у справі № 922/1668/20 (стосовно можливості повернення майна відповідачу та звернення прокурора до суду як самостійного позивача, у випадку, якщо спір виник у зв`язку з неналежним виконанням уповноваженим органом своїх обов`язків), від 08.11.2022 у справі № 918/1141/22 (стосовно обов`язку набувача майна перед тим, як вчиняти правочин з придбання об`єкта цивільного захисту, ознайомитися із вимогами законодавства та зробити висновки щодо режиму цього об`єкта та неможливості набуття на нього права приватної власності).
22.          Відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми статті 5 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" в контексті узаконення можливості подальшого перебування споруди цивільного захисту у приватній власності, незважаючи на протиправність процесу її відчуження з державної/комунальної власності внаслідок встановленої законодавством заборони на приватизацію таких об`єктів.
Позиція інших сторін у відзивах на касаційну скаргу
23.          Фонд проти доводів касаційної скарги заперечує, вважає постанову суду апеляційної інстанції законною та обґрунтованою, погоджується з викладеними в судовому рішенні мотивами суду апеляційної інстанції. 
24.          ТДВ «Рівнефармація» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції без змін, підтримуючи висновки апеляційного суду в оскаржуваній постанові.
Позиція Верховного Суду
25.          Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм законодавства, яке врегульовує підстави представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, Верховний Суд зазначає про таке.
26.          Відповідно до частини 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
27.          Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №   915/478/18, від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 06.07.2021 у справі №   911/2169/20 та від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).
28.          Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. 
29.          Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
30.          Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
31.          При цьому склад відповідачів визначається прокурором самостійно в кожному конкретному випадку залежно від характеру спірних правовідносин, змісту порушених прав та інтересів держави, суб`єктів, які мають здійснювати захист цих прав та інтересів у відповідній сфері, обраного прокурором способу захисту останніх, який повинен бути ефективним та спрямованим на повне поновлення порушеного або оспорюваного права (тобто не має потребувати додаткового звернення з іншими вимогами до учасників спірних правовідносин) тощо.
32.          У позовній заяві прокурор вказав, що інтереси держави порушено внаслідок прийняття Фондом, наділеним повноваженнями щодо розпорядження спірним майном, незаконного наказу. Прокурор вказав, що оскільки саме цей уповноважений орган (Фонд) допустив порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, то він не є органом, який може здійснювати захист інтересів держави у тих самих відносинах, тобто звернутися до суду з відповідним позовом і саме це обумовлює право прокурора визначити себе самостійним позивачем. Метою ж заявленого прокурором позову є повернення у власність держави незаконно переданої у приватну власність відповідача-2 захисної споруди цивільного захисту (протирадіаційне укриття). 
33.          За встановленими у даній справі обставинами Рівненська обласна рада рішенням від 25.02.1995 №25 затвердила переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації, та, зокрема включила Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" (правонаступником якого є відповідач-2) до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України №699/94 від 26.11.1994 "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів". Цим же рішенням Рівненська обласна рада передала Фонду в управління об`єкти комунальної власності області, включені до відповідних переліків.
34.          Таким чином, майно Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" належало до комунальної власності, його власником була Рівненська обласна рада, яка і прийняла рішення про приватизацію майна вказаного підприємства, у тому числі і будівлі аптеки, в якій розташоване спірне протирадіаційне укриття.
35.          Згідно зі статтею 7 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) державну  політику  в  сфері  приватизації здійснюють Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у  районах і містах, органи приватизації  в Автономній Республіці Крим, що становлять єдину систему державних органів приватизації в Україні.
36.          Процедура приватизації майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" відбувалась за процедурою, передбаченою Указом Президента України від 26.11.1994 № 699/94, за положеннями якого відповідні об`єкти приватизації підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства. Засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах, які починаючи з 1 січня 1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу (статті 1, 3, 4 вказаного Указу).
37.          Отже, чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством на Фонд було покладено виконання повноважень органу приватизації державного та комунального майна (у спірних правовідносинах - повноваження засновника відкритого акціонерного товариства, що створювалось в результаті приватизації підприємства комунальної власності), що і обумовило передачу останньому повноважень з управління об`єктами комунальної власності області, щодо яких власником (Рівненською обласною радою) прийнято рішення про приватизацію.
38.          З наведеного вбачається, що за наслідками процедури приватизації відбулося відчуження майна Рівненського обласного виробничого об`єднання «Фармація» з комунальної власності у приватну власність ВАТ «"Рівнефармація», тоді як Фонд в процедурі приватизації цього підприємства (у тому числі при прийнятті наказу №   334) діяв як орган приватизації та на виконання цієї функції реалізовував делеговані йому власником повноваження з управління майном комунальної власності.
39.          У зв`язку з чим у спірних правовідносинах Рівненська обласна рада є органом, уповноваженим на виконання функцій власника спірного майна. Отже, прокурор неправильно визначив орган, уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах.
40.          Верховний Суд неодноразово зазначав, що у випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором орган не уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного органу, це має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову.
41.          З огляду на відсутність у прокурора права на позов, як самостійного позивача, що само по собі унеможливлює розгляд заявленого позову по суті, висновок суду апеляційної інстанції про необхідність відмови в позові загалом є правильним, однак з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові. У зв`язку з чим Верховний Суд не розглядає та не оцінює доводи касаційної скарги щодо суті спору.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
42.          Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
43.          За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
44.          Беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає за можливе залишити оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові. У зв`язку з чим касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
45.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на прокурора.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури залишити без задоволення.
2.          Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.02.2024 у справі №   918/743/23 залишити без змін з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові Верховного Суду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                    Зуєв В.А.