ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/11130/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Зуєва В.А., 
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу  Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
на постанову    Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 (головуючий - Гаврилюк    О.М., судді -    Ткаченко Б.О.,    Сулім        В.В.) і рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2022 (суддя Усатенко І.В.) у справі
за позовом    Акціонерного товариства «Нікопольський завод Феросплавів»
до    Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
про    стягнення 22 980 645,04 грн
(за участю представника позивача - Переяславська М.В.)

Обставини спору 
1.  24.04.2019 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НАК «Укренерго», відповідач) приєднало Акціонерне товариство «Нікопольський завод Феросплавів» (далі - АТ    «НЗФ», позивач) до публічного договору про врегулювання небалансів електричної енергії (дата акцептування 24.04.2019, ідентифікатор договору № 0040-01024) (далі - Договір).
2. Згідно з п. 1.3, 1.4 Договору (в редакції наказів відповідача від 06.03.2020 № 85, від 05.01.2021 № 6, від 25.02.2021 № 111, від 16.03.2021 № 141, від 01.06.2021 № 303); п. 1.5, 1.6 Договору (в редакції наказу від 26.11.2020 № 634):
-          за цим договором СВБ (позивач) врегульовує небаланси електричної енергії іншій СВБ шляхом входження до її балансуючої групи;
-          ОСП (відповідач) врегульовує небаланси електричної енергії з СВБ у порядку, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами ринку, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 307 (далі - Правила ринку).
3.          Вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони СВБ та ОСП, розраховуються АР (відповідач) для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку (п.п.2.1, 2.2 Договору).
4.          ОСП, зокрема, зобов`язаний виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та Правил ринку; проводити розрахунки з СВБ у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку (п.3.3 Договору).
5.          Виставлення рахунків та здійснення платежів щодо оплати вартості небалансів, визначеної главою 2 цього договору, відбувається відповідно до процедур та графіків, передбачених Правилами ринку, та згідно з умовами цього договору (п.5.1 Договору).
6.          Відповідно до пункту 4.2 Договору в редакції, затвердженій наказом відповідача від 21.12.2020 №709, у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
7. Пунктом 7.2.1 Правил ринку (в редакції чинній в спірний період)        визначено, що АР на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду.
8. Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка (п.7.6.4 Правил ринку в редакції від 11.03.2020 до редакції від 11.11.2020, п.    7.7.4 в редакції від 11.11.2020 - до чинної).
9. Відповідно до умов Договору та Правил ринку позивач продав відповідачу електричну енергію, що підтверджується актами купівлі-продажу балансуючої електричної енергії № ВН/20/10-№0040 від 31.10.2020, № ВН/20/11-№0040 від 30.11.2020, № ВН/20/12-№0040 від 31.12.2020, № ВН/21/01-№0040 від 31.01.2021, №    ВН/21/02-№0040 від 28.02.2021, № ВН/21/03-№0040 від 31.03.2021, № ВН/21/04-№0040 від 30.04.2021, № ВН/21/05-№0040 від 31.05.2021, № ВН/21/01-№0040 від 31.01.2021№ ВН/21/06-№0040 від 30.06.2021. Також сторонами складено акт коригування № ВР/20/11-0040 від 01.09.2021 до акту від 30.11.2020 № ВН/20/11-0040
10. На оплату придбаної електричної енергії для врегулювання небалансів відповідачу виставлені та надіслані рахунки-фактури за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року.
11. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував, здійснював оплату за продану балансуючу електричну енергію частково та з порушенням строків, встановлених Договором.
12. Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач оплатив основну заборгованість за придбану електроенергію.
Узагальнений зміст позовних вимог та підстав позову 
13. АТ "НЗФ" звернулось до суду з позовом до ПрАТ "НЕК "Укренерго" про стягнення 21    884 709,66 грн основного боргу, 175 188,66 грн 3% річних, 764 076,03 грн інфляційних втрат та 156 670,69 грн пені.
14. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати за придбану у жовтні 2020 року - червні 2021 року електричної енергії за договором від 24.04.2019 № 0040-01021 про врегулювання небалансів електричної енергії.
15. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2022 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу. 
16. Отже предметом розгляду судами у даній справі є стягнення 175 188,66 грн 3% річних, 156  670,69 грн пені та 764  076,03 грн інфляційних втрат.
Узагальнений зміст та обґрунтування оскаржуваних рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
17.          Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.10.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024, позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 764 076,03 грн інфляційних втрат, 175 186,74 грн 3% річних та 156 668,35 грн пені. В іншій частині позовних вимог відмовлено.  
18.          Судові рішення мотивовано тим, що відповідач свій обов`язок з оплати виставлених позивачем рахунків-фактур виконав з порушенням строків на оплату, визначених умовами Договору та Правилами ринку. Часткове задоволення позову обумовлене здійсненим судом арифметичним перерахунком розміру заявлених вимог.
19.          При цьому суди попередніх інстанцій відмовили в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, з огляду на те, що  відповідачем не обґрунтовано обставин, які б давали достатньо підстав для зменшення розміру пені та 3% річних.
20.          Також, з посиланням на усталені правові висновки Верховного Суду, апеляційний суд відхилив твердження відповідача про те, що прострочення виникло не з його вини, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку та за наявності коштів, що надійшли від інших учасників. Наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальному рахунку, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не впливає на обсяг зобов`язань відповідача, як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, та не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права щодо відповідальності з невиконання грошових зобов`язань.                
Касаційна скарга
21.          Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи касаційної скарги 
22.          Прострочення виконання зобов`язань за договором про врегулювання небалансів електричної енергії виникло не з вини відповідача, оскільки він міг сплачувати вартість балансуючої електричної енергії виключно з поточного рахунка із спеціальним режимом використання відповідно до Правил ринку. Натомість умовами договору не визначений розрахунок власними коштами відповідача, а приписами ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлені виключні підстави, коли оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка  - у разі системних обмежень, існування яких судами у даній справі не встановлено. У зв`язку з чим наявні підстави для відступлення від висновків Верховного Суду, викладених постановах від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21.
23.          Відсутні правові висновки Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 230 Господарського кодексу України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану».
Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу 
24.          Висновки судів попередніх інстанцій щодо підстав для задоволення позову є законними, обгрунтованими та узгоджуються з усталеними правовими висновками Верховного Суду у подібних правовідносинах. Скаржник не зазначив жодних конкретних норм права, щодо яких необхідним є формування висновку Верховного Суду та не конкретизував змісту правовідносин, щодо яких відповідний висновок суду касаційної інстанції відсутній, а тому касаційна скарга є безпідставною.
Позиція Верховного Суду 
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК України.
25.          Визнаючи правомірним стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що нормами статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено можливість відповідача, з метою належного виконання грошових зобов`язань, вносити грошові кошти з інших власних рахунків на рахунок зі спеціальним режимом використання, що у свою чергу свідчить про те, що відповідач (боржник) не позбавлений можливості здійснити перерахування на такий рахунок коштів з інших рахунків, зокрема з поточного рахунку, задля належного виконання своїх зобов`язань. У той же час ненадходження коштів від інших учасників балансуючого ринку не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права щодо відповідальності з невиконання грошових зобов`язань.                
26.          При цьому апеляційний суд послався на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/6635/21 та від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, спір у якій виник з подібних правовідносин та необхідність відступу від яких обґрунтовує відповідач в касаційній скарзі. Аналогічні ж висновки містяться й у постановах Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21, від яких вважала за необхідне відступити колегія суддів, передаючи справу на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №910/9374/21. 
27.          У розгляді цього питання в даній справі Верховний Суд звертається до правових висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.02.2023 у справі №910/9374/21 та виходить з такого.
28.          Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
29.          Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
30.          Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
31.          Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
32.          Частиною 3 статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що для надання послуг з балансування учасники ринку укладають з оператором системи передачі договір на основі типового договору про участь у балансуючому ринку. Постачальники послуг з балансування реєструються адміністратором розрахунків у порядку, визначеному правилами ринку. Типовий договір про участь у балансуючому ринку затверджується Регулятором.
33.          Відповідно до частини 1 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, Правилами ринку, правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку.
34.          Частиною 4 статті 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до Правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки із спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків з постачальниками послуг з балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.
35.          Пунктом 3.3 Договору передбачено, що відповідач, зокрема зобов`язаний виконувати розрахунки обсягу та вартості небалансу електричної енергії та інші розрахунки відповідно до цього договору та Правил ринку; проводити розрахунки з позивачем у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.
36.          Підпунктом 7.2.1 Правил ринку (в редакції чинній в спірний період)        визначено, що АР (відповідач) на щоденній основі надсилає платіжний документ кожній СВБ із зазначенням суми, що СВБ зобов`язана сплатити АР, або суми, що АР зобов`язаний сплатити СВБ через її небаланси електричної енергії протягом відповідного періоду
Оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох банківських днів з дати направлення рахунка (пункт 7.7.4 Правил ринку).
37.          Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань після підписання сторонами акту купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів (далі - акт купівлі-продажу) та сплати інших платежів винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 0,01% за кожний день прострочення від суми простроченого платежу, але не більше розміру облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.
38.          При цьому положення Договору не містять будь-яких застережень щодо використання відповідачем поточного рахунку зі спеціальним режимом використання, та, відповідно, умови про розрахунок за продану електричну енергію лише з такого рахунку та/або за умови наявності коштів на такому рахунку.
39.          Статтею 625 ЦК України перебачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
40.          З огляду на умови Договору та положення статті 625 ЦК України Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для нарахування та стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну оплату балансуючої електричної енергії.
41.          Твердження відповідача про те, що прострочення виконання грошового зобов`язання виникло не з його вини з посиланням на приписи частини 4 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», є неспроможними, оскільки ця обставина не впливає на обсяг його зобов`язань як боржника, що прострочив грошове зобов`язання, а наявність особливого алгоритму розподілу коштів на спеціальних рахунках, впровадженого у зв`язку з особливістю здійснення розрахунків на ринку електричної енергії, не виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загальних норм матеріального права. 
42.          Наведеним висновком, сформульованим у справі №910/9374/21, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду підтвердила правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №    910/6635/21, від 15.06.2022 у справі №910/6639/21, від 08.06.2022 у справі №910/6636/21, від 18.10.2022 у справі №910/6578/21, не вбачаючи підстав для відступу від аналогічних висновків, наведених у вказаних постановах. 
43.          Зазначені відповідачем доводи в обґрунтування підстав для відступлення від висновків Верховного Суду у справах №910/6635/21, №910/6639/21, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
44.          Відповідно до положень частини 1 статті 36 Закону "Про судоустрій і статус суддів" основним завданням Верховного Суду є забезпечення сталості та єдності судової практики. 
45.          Отже, для відступу від правової позиції, раніше сформованої Верховним Судом, необхідно встановити, що існує об`єктивна необхідність такого відступу саме у конкретній справі.
46.          Колегія суддів зазначає, що принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема, їх передбачуваності (прогнозованості) і стабільності.
47.          Єдність однакового застосування закону забезпечує правову визначеність та втілюється шляхом однакового застосування судом того самого закону в подібних справах.
48.          Причинами для відступу можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту.
49.          З метою забезпечення єдності та сталості судової практики для відступу від висловлених раніше правових позицій Верховного Суду суд повинен мати ґрунтовні підстави: попередні рішення мають бути помилковими, неефективними чи застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку в певній сфері суспільних відносин або їх правового регулювання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №    823/2042/16).
50.          Отже, необхідність відступу від правових позицій Верховний Суд повинен мати тільки важливі підстави, реальне підґрунтя, суд не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності вагомої для цього причини, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування.
51.          Згідно з частиною 2 статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
52.          Оскільки викладений колегією суддів Верховного Суду у справах №910/6635/21, №910/6639/21 та підтриманий об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/77/21 правовий висновок щодо застосування частини 4 статті 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» є чітким, зрозумілим, актуальним, то судова колегія не вбачає підстав для повторної передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з метою відступу від наведеної правової позиції. Доводи, наведені у касаційній скарзі, зазначеного висновку не спростовують та по суті є незгодою останнього з результатом вирішення спору. 
53.          При цьому вимога відповідача про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав відступлення від висновків колегії суддів Верховного Суду у справах №910/6635/21, №910/6639/21 прямо суперечить положенням частини 2 статті 302 ГПК України, а тому Верховний Судом відхиляється. 
Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
54.          Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зокрема, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
55.          Положення цієї статті спрямовані на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
56.          У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання щодо необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.
57.          Обґрунтовуючи наведену підставу касаційного оскарження, скаржник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування частини 1 статті 230 Господарського кодексу України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану», не формулюючи при цьому суті допущеного судами попередніх інстанцій порушення вказаних норм права, а лише викладає обставини справи та цитує низку положень чинного законодавства.
58.          При цьому спірні правовідносини стосуються нарахувань пені, інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення відповідачем зобов`язань у період 2020-2021 років, що виключає застосування до спірних правовідносин постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25.02.2022 №332, яка стосується періоду після введення в Україні воєнного стану.
59.          З огляду на наведене, зазначені відповідачем підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
60.          За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
61.          Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
62.          Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею    300 ГПК України, колегія суддів вважає, що викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, в зв`язку з чим немає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК України.
Розподіл судових витрат
63.          Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1.          Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2022 у справі №910/11130/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                    Зуєв В.А.