УХВАЛА

18 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/10049/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Студенець В. І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 в частині заяви про відвід суддів Губенко Н. М., Вронської Г. О., Студенця В. І. від розгляду касаційної скарги 

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Буравльов С. І., Андрієнко В. В., Шапран В. В.
від 28.05.2024

за позовом  ОСОБА_1 
до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича
про визнання рішення загальних зборів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича про:
- визнання недійсним рішення загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленого протоколом зборів уповноважених від 20.06.2018;
- визнання незаконними дій Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лосєва Володимира Володимировича, які полягають у безпідставному внесенні 22.06.2018 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2";
- скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійсненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим Володимиром Володимировичем, згідно з яким 22.06.2018 змінено відомості про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 .

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/10049/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано недійсним рішення загальних зборів Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2", оформленого протоколом зборів уповноважених від 20.06.2018; скасовано реєстраційний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим Володимиром Володимировичем, згідно з яким 22.06.2018 змінено відомості про керівника Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 . У задоволенні  іншої частини позову відмовлено.

Постановою від 18.07.2023 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду міста Києва від 05.10.2022 у справі № 910/10049/21.

11 вересня 2023 року до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про ухвалення додаткової постанови, в якій ОСОБА_1 просив стягнути з Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів "Лада-2" витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 500,00 грн та поштові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 123,98 грн.

Ухвалою від 05.12.2023 у справі № 910/10049/21 Північний апеляційний господарський суд залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови відповідно до частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк, встановлений частиною 8 статті 129 цього Кодексу.

Ухвалою від 26.02.2024 у справі № 910/10049/21 Верховний Суд ( Губенко Н. М. - головуючий; судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.) відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10049/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023.

Ухвалою від 08.04.2024 Верховний Суд ( Губенко Н. М. - головуючий; судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.) відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 26.02.2024 у справі № 910/10049/21 за нововиявленими обставинами.
15 квітня 2024 року до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів понесених судових витрат на правовому допомогу в апеляційній інстанції у справі № 910/10049/21.

Ухвалою від 28.05.2024 Північний апеляційний господарський суд залишив без розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання доказів понесених витрат на правовому допомогу в апеляційній інстанції у справі № 910/10049/21 на підставі частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, оскільки клопотання про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесених витрат на правову допомогу вже було вирішено судом в ухвалі від 05.12.2023 у цій справі.

17 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 у справі № 910/10049/21. В своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 , у тому числі, заявив відвід суддям Верховного Суду, які можуть розглядати дану касаційну скаргу. У тексті касаційної скарги, яка стосується відводу, ОСОБА_1 наголошує, що не довіряє її розгляд суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Губенко Н. М., Кондратовій І. Д. та Студенцю В. І., які, за твердженням ОСОБА_1 , безпідставно відмовили у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10049/21 за його касаційною скаргою на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023, відмовили у прийнятті заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 26.02.2024 за нововиявленими обставинами, а також позбавили права заявити відвід, оскільки ухвали Верховного Суду 26.02.2024 та від 08.04.2024 були постановлені без участі ОСОБА_1 . Посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини від 24.05.1989 у "Справі Гаусшильдта", від 10.12.2009 у справі "Мироненко і Мартенко проти України", у справі "Castillo Algaro v. Spain" (постанова від 28.10.1998), приписи статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункт 1.5 Європейської хартії про закон "Про статус суддів", статті 7, 8 Кодексу суддівської етики ОСОБА_1 наголошує, що судді Губенко Н. М. , Кондратова І. Д. та Студенець В. І. вже мають заздалегідь сформовану думку щодо оцінки обставин справи, оскільки їх поведінка вказує на недостатній рівень безсторонності, яка на верховенстві права не ґрунтується. Крім того, ОСОБА_1 припускає, що судді Губенко Н. М. , Кондратова І. Д. та Студенець В. І. прямо чи побічно заінтересовані в результаті розгляду справи і у разі продовження її розгляду не зможуть забезпечити неупереджений погляд на касаційну скаргу і пов`язані із нею процесуальні питання, вирішення яких залежить від них, оскільки судді Губенко Н. М. , Кондратова І. Д. та Студенець В. І. вже пов`язані з попередніми своїми процесуальними рішеннями, які, за твердженням ОСОБА_1 , не відповідають верховенству права та суперечать статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Також ОСОБА_1 зазначає, що у постанові від 17.09.2019 у справі № 277/599/15-к Верховний Суд дійшов висновку, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід. Проте відсутність самовідводу суддів Губенко Н. М., Кондратової І. Д. та Студенця В. І., які можуть розглядати дану скаргу, а відтак обізнані з її змістом, свідчить про зацікавленість вказаних суддів у розгляді справи і вказує на їх упередженість. Водночас ОСОБА_1 стверджує, що він не заявляє незгоду із процесуальними рішеннями суддів, як причину для відводу. За наведених підстав ОСОБА_1 просить розглянути заявлений відвід суддям Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які можуть розглядати дану касаційну скаргу:  Губенко Н. М. , Вронській Г. О. , Студенцю В. І . 

Згідно із протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 17.07.2024 для розгляду справи № 910/10049/21 визначено колегію суддів у складі: Губенко Н. М. - головуючий, судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 щодо відводу суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Студенця В. І., Суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на таке.

Статтями 38, 42 Господарського процесуального кодексу України закріплені права та обов`язки учасників справи, серед яких, право подавати заяви, зокрема і про відвід суддів.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. 

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

Відповідно до частин 1 та 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" від 21.12.2000).

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність чи упередженість судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

При вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, в тому рахунку надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

За суб`єктивним критерієм "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного" (пункти 49, 50 рішення у справі "Білуха проти України", заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006).

Відповідно об`єктивний критерій визначається серед інших аспектів:
- чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. пункти 27, 28, З0 рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24.02.1993; пункт 42 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, N 33958/96, ЄСПЛ 2000-ХІІ);
- чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі (пункт 64 рішення у справі "Бочан проти України", N7577/02 від 03.05.2007);
- окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення ЄСПЛ від 15.07.2010 у справі "Газета "Україна-центр" проти України");
- чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (пункт 38 рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullarv. United Kingdom) від 10.06.1996).

Суд наголошує, що істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником з огляду на приписи частини 4 статті 38 Господарського процесуального кодексу України, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

В контексті наведеного, Суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 , що ухвали Верховного Суду від 26.02.2024 та від 08.04.2024 постановлені безпідставно, без участі ОСОБА_1 та з позбавленням ОСОБА_1 права заявити відвід такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне.

Ухвалою від 26.02.2024 Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10049/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 на підставі частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. 

Ухвалою від 08.04.2024 Верховний Суд відмовив ОСОБА_1 у прийнятті заяви про перегляд ухвали Верховного Суду від 26.02.2024 у справі № 910/10049/21 за нововиявленими обставинами, оскільки ухвала Верховного Суду від 26.02.2024 про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 910/10049/21 не може бути переглянута за нововиявленими обставинами відповідно до частини 1 статті 320 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якою тільки рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 

Відтак при постановленні ухвал від 26.02.2024 та від 08.04.2024 Верховний Суд діяв згідно із нормами Господарського процесуального кодексу України. При цьому постановлення таких ухвал за участю сторін Господарський процесуальний кодекс України не передбачає, а інформація про склад колегії суддів (у тому числі про звіт авторозподілу), є відкритою і такою, що автоматично надходить на сайт "Судова влада України", який міститься за посиланням https://court.gov.ua/. Водночас Суд не зобов`язаний повідомляти сторін про склад визначеної колегії суддів окремим процесуальним документом, тощо.

Попри твердження ОСОБА_1 , що він не заявляє незгоду із процесуальними рішеннями суддів, як причину для відводу, Суд доходить до висновку, що доводи ОСОБА_1 фактично зводяться саме до незгоди з прийнятими судовими рішеннями: ухвалами Верховного Суду від 26.02.2024 та від 08.04.2024, однак не містять обґрунтованих аргументів, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, яким заявлено відвід. 

У контексті зазначеного, Суд звертає увагу на приписи частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника справи можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, правова позиція яких його не влаштовує.

Водночас, Суд вважає, що відвід, заявлений ОСОБА_1 судді Вронській Г. О.,  слід залишити без розгляду, з огляду на таке. 

19 лютого 2024 року за розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду    № 32.2-01/302 проведено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/10049/21 у зв`язку із запланованою відпусткою судді Вронської Г. О. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 для розгляду справи № 910/10049/21 визначено колегію суддів Касаційного господарського суду у наступному складі: головуючий - Губенко Н. М., судді: Кондратова І. Д., Студенець В. І.  З огляду на те, що суддю Вронську Г. О. було замінено на суддю Студенця В. І. , і суддя Вронська Г. О. не приймала участь в постановленні ухвал Верховного Суду від 26.02.2024 та від 08.04.2024, заява в частині відводу судді Вронській Г. О. підлягає залишенню без розгляду. 

Відповідно до частин 1 та 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оцінивши доводи, які викладені в касаційній скарзі в частині заяви про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Студенця В. І., Суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 відвід вказаним суддям є необґрунтованим, доводи якого фактично зводяться до незгоди з прийнятими процесуальними рішеннями.
На підставі викладеного та керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Вронської Г. О. від розгляду касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 у справі № 910/10049/21 залишити без розгляду.

2. Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М., та Студенця В. І. від розгляду касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 у справі № 910/10049/21 визнати необґрунтованою.

3. Передати матеріали касаційної скарги у справі № 910/10049/21, наявні в касаційній інстанції, на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Губенко Н. М. та Студенця В. І. від розгляду касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2024 у справі № 910/10049/21.

Головуючий                                                                                        Н. М. Губенко

Судді                                                                                                    І. Д. Кондратова  
                                                                         
                                                                                                            В. І. Студенець