УХВАЛА

29 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/14863/22 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду   Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СП «Вітмарк-Україна», скаржник)
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 
за первісним позовом ДЕСОККО ЛІМІТЕД (DESOKKO LIMITED)
до відповідачів:
1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРХЕЙ-ВІТ» (ORHEI-VIT S.R.L.);
2)  Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистреко»
про визнання недійсною міжнародної реєстрації торговельної марки та зобов`язання вчинити дії,
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРХЕЙ-ВІТ» (ORHEI-VIT S.R.L.)
до відповідачів:
1) ДЕСОККО ЛІМІТЕД (DESOKKO LIMITED);
2) Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дистреко»
про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів і послуг, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
СП «Вітмарк-Україна» 24.07.2024 через «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати повністю ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі №  910/14863/22, а справу направити до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 у справі № 910/14863/22 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді - Малашенкової  Т. М., суддів Бенедисюка І. М., Ємця А. А.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, предметом касаційного оскарження є ухвала Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі № 910/14863/23 якою, зокрема, апеляційне провадження за апеляційною скаргою СП «Вітмарк-Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.01.2024 у справі № 910/14863/22 закрито з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України.
З огляду на викладене оскаржується ухвала суду апеляційної інстанції зі справи про закриття апеляційного провадження, яка належить до переліку судових рішень, на які учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки), мають право подати касаційну скаргу (пункт 3 частини першої статті 287 ГПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 294 ГПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
У касаційній скарзі, СП «Вітмарк-Україна» з посиланням на абзац 2 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що у оскаржуваній ухвалі апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, внаслідок неналежної оцінки наявних у справі доказів, а саме:
порушено норми процесуального права (статті 86, 236, 237 та частину першу статті 264 ГПК України) та неправильно застосовано норми матеріального права (статті 424, 494 Цивільного кодексу України, статтю 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг»);
порушено приписи статей 2, 7, 13 ГПК України щодо рівності сторін, вимоги статті 2 ГПК України щодо доступу до правосуддя, а також порушено й статті 76- 78 ГПК України щодо встановлення обставин, що не відповідають дійсності.
Отже, зазначена скаржником підстава за абзацом 2 частини другої статті 287 ГПК України у  касаційній скарзі не є очевидно неприйнятною.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до частини першої статті 4 Закон України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу суду встановлено в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року визначений у розмірі 3  028, 00 грн.
У поданій касаційній скарзі СП «Вітмарк-Україна» просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі №  910/14863/22, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.
Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги вимоги касаційної скарги СП «Вітмарк-Україна» щодо оскарження ухвали апеляційного суду, при поданні касаційної скарги шляхом її подання через «Електронний суд», у даному випадку мало сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8 та предмету оскарження, у сумі 2 422, 40 грн (3 028 грн х 0,8).
До касаційної скарги, як доказ сплати судового збору, додано копію платіжної інструкції №  91050 від 24.07.2024 про сплату судового збору в розмірі 2  422, 40 грн.
Втім розглядаючи платіжну інструкцію № 91050 від 24.07.2024 про сплату судового збору, Верховний Суд приходить до висновку про те, що відповідний документ з огляду на статті 73, 76 - 79 ГПК України не свідчить про сплату судового збору саме за ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі 910/14863/22 у порядку визначеному законодавством, з огляду на наступне.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Згідно з приписами частин першої і другої статті 9 Закону «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (відповідно до частини першої статті 6 Закону «Про судовий збір»).
Постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 163 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.
З пункту 37 Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу».
Пунктом 41 Інструкції визначено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.
Отже, стандартом розрахунків передбачено, що реквізитом квитанції є «Призначення платежу», яка заповнюється платником самостійно.     
Необхідно зауважити, що на офіційному веб-сайті Верховного Суду (https://supreme.court.gov.ua/supreme/) в розділі «судовий збір» зазначено приклад заповнення графи «Призначення платежу» в платіжному документі.
Суд зазначає, що документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі додаються до касаційної скарги і мають містити відомості про те, яка саме касаційна скарга оплачується судовим збором і за яке судове рішення у конкретній справ. 
Адже, саме за призначенням платежу може бути здійснено ідентифікацію і співставлення дій щодо здійснення оплати судового збору з його зарахуванням, а відтак і перевірка зарахування судового збору. Сплата судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» є обов`язком скаржника.
Реквізитами ідентифікації касаційної скарги є, зокрема, номер справи у межах якої подається відповідна скарга, назва та/і дата судового акта, що оскаржується, вказується на те яке рішення оскаржується.
Копія платіжної інструкції про сплату судового збору, з призначенням платежу: « 101 22480087;судовий збiр, за касацiю сп вiтмарк-україна тов на ухвалу пiвнiчного апеляцiйного згiдно рах. № 230724 вiд 23.07.2024, ПДВ - 0» унеможливлює ідентифікацію сплати судового збору за подання СП «Вітмарк-Україна» касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі № 910/14863/22, оскільки не містить ані номера справи у межах якої подається відповідна скарга, ані дати судового акта, що оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Істинність твердження щодо сплати судового збору має бути доведена суду доказами, які відповідають статям 76 - 79 ГПК України щодо достовірності, належності і допустимості.
З огляду на викладене, зазначена копія платіжної інструкції не може бути прийнята як належний, допустимий і вірогідний доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі, оскільки в графі «Призначення платежу» не зазначено ані номера справи, у межах якої подається касаційна скарга, ані дати судового акта, що оскаржується. Суд не може вважати належним, допустимим та вірогідним доказом сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі №   910/14863/22 у розумінні статей 76 - 79 ГПК України.       

За таких обставин, всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку. 
Виходячи з вищевикладеного, Верховний Суд зазначає, що з метою усунення допущеного недоліку оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у розмірі 2  422, 40 грн, який має бути перерахований за актуальними реквізитами щодо сплати судового збору за подачу касаційної скарги до Верховного Суду на час вчинення такої дії, а у розрахунковому документі у «Призначення платежу» має бути зазначено номер справи, у межах якої подається касаційна скарга, дата судового акта, що оскаржується та назва органу, що прийняв оскаржуваний акт або інші належні і допустимі докази, які б підтверджували призначення платежу.
Наслідком не усунення цього недоліку є повернення касаційної скарги скаржнику на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). 
З огляду на викладене, касаційна скарга скарги СП «Вітмарк-Україна» підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного вище недоліку, шляхом надання документа на підтвердження сплати судового збору у сумі 2  422, 40 грн, з якого б вбачалося «Призначення платежу», зокрема, має бути зазначено номер справи, у межах якої подається касаційна скарга, дата судового акта, що оскаржується та назва органу, що прийняв оскаржуваний акт.
Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, статтею 4 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Спільного підприємства «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2024 у справі № 910/14863/22 - залишити без руху.
2. Надати Спільному підприємству «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через «Електронний суд» або поштою за адресою: м.  Київ, вул.  О.  Копиленка, 6.
3. Роз`яснити Спільному підприємству «Вітмарк-Україна» в формі товариства з обмеженою відповідальністю, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.
4. Верховний Суд звертає увагу, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 № 3200-IX: передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України; суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню

Суддя                                                                                          Т. Малашенкова