УХВАЛА

01 липня 2024 року 
м. Київ

cправа №  922/4071/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Бакуліної С.В. головуючий (доповідач), 
розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Романчука Сергія Миколайовича 
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 (головуючий суддя - Терещенко О.І., судді: Тихий П.В., Плахов О.В.) та рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2024 (суддя Лавренюк Т.А.)
у справі №922/4071/23
за позовом фізичної особи-підприємця Савосько Анатолія Олександровича
до фізичної особи-підприємця Романчука Сергія Миколайовича
про стягнення 1 580 582,55 грн,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Савоський Анатолій Олександрович (далі - ФОП Савоський А.О.) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Романчука Сергія Миколайовича (далі також ФОП Романчук С.М.) про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 1 580 582,55 грн, що складається зі штрафу за порушення строків поставки товару в розмірі 970 875,81 грн, пені за порушення строків поставки товару в розмірі 544 706,74 грн та штрафу за неповідомлення про неможливість поставки товару у розмірі 65 000. 

Господарський суд   Харківської області рішенням від 25.01.2024  у справі №922/4071/23, яке Східний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 15.05.2024, позов задовольнив частково. Стягнув   з ФОП Романчука С.М. на користь ФОП Савосько А.О. - 1 294 002,65 грн неустойки, 19 410,04 грн судового збору. В   задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки в розмірі 286 580,90 грн відмовив.
ФОП Романчук С.М. звернувся 13.06.2024 через систему "Електронний суд" до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2024 у справі №922/4071/23 повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на таке.
Виходячи з приписів частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, вона залишається без руху.
1. Підстави касаційного оскарження судових рішень.
Пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК унормовано, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)  якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)  якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).
Так, скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.
Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.
Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК слід зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.
При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
В тексті касаційної скарги ФОП Романчук С.М. зазначає, що рішення було прийнятим на підставі неповно досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права, а також, що апеляційний суд не дослідив всі докази по справі. Втім таке зазначення саме по собі не підтверджує дотримання скаржником вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК щодо зазначення підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
ФОП Романчук С.М., пославшись на недослідження зібраних у справі доказів, не зазначив підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК, не вказав правову підставу касаційного оскарження згідно з частиною другою статті 287 ГПК, не зазначив в чому полягає неправильне застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, і яких саме норм, та чи є таке неправильне застосування чи порушення підставою для відкриття касаційного провадження на підставі відповідного пункту частини другої статті 287 ГПК.
З урахуванням викладеного касаційну скаргу ФОП Романчука С.М. слід залишити без руху відповідно до частини другої статті 292 ГПК.
На виконання вимог цієї ухвали скаржнику необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) частиною другою статті 287 ГПК підстави (підстав), належним чином обґрунтувати наявність цієї підстави (цих підстав) із урахуванням змісту цієї ухвали.
2. Сплата судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".
Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір"  ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як убачається з касаційної скарги, ФОП Романчук С.М. не погоджується з рішеннями судів попередніх інстанцій, якими позовні вимоги ФОП Савосько А.О. задоволено частково і стягнуто на його користь з ФОП Романчук С.М.                 1 294 002,65 грн неустойки та просить прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі (стягнення неустойки в розмірі 1 580 582, 55 грн). 
Підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір встановлений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
З урахуванням викладеного при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 37  933,98 грн (1 580 582, 55 х 1,5%) х 200 % ставки) х  0,8 кофіцієнт).
Натомість скаржником не додано до касаційної скарги документа, який підтверджують сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ураховуючи викладене, касаційна скарга ФОП Романчука С.М. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2024 у справі №922/4071/23 підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК, із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків, а саме подання Верховному Суду: (1) викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства; (2) документа про сплату (зарахування) судового збору за подання касаційної скарги в цій справі у сумі 37 933,98 грн за наведеними нижче реквізитами:
- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102;
- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;
- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
- Код банку отримувача (МФО): 899998;
- Рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007;
- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)".
Суд звертає увагу скаржника на те, що необхідними реквізитами для ідентифікації скарги є, зокрема, номер справи, в межах якої подається відповідна скарга, та дата судового рішення, що оскаржується.
Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги розміщено також на офіційному вебсайті Верховного Суду.
Суд звертає увагу скаржника на те, що нову редакцію касаційної скарги слід подати до Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази її надіслання іншим учасникам справи.
Керуючись статтями 119, 234, 235, 287, 288, 292 ГПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Романчука Сергія Миколайовича на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2024 та рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2024 у справі №922/4071/23 залишити без руху. 
2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.
3. Роз`яснити фізичній особі-підприємцю Романчуку Сергію Миколайовичу, що невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.
Суддя                                                                                               С. В. Бакуліна