ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року

м. Київ

cправа №  911/465/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І. С. - головуючого, Зуєва В. А., Міщенка І. С.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер»
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 (у складі колегії суддів: Тищенко А. І. (головуючий), Іоннікова І. А., Михальська Ю. Б.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами
у справі № 911/465/21
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях,
про стягнення 810 743,67 грн,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» (далі - ТОВ «Росер») (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення 810 743,67 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач, здійснюючи орендне користування державним майном, орендні платежі своєчасно та в повному обсязі не сплачував, а починаючи з липня 2016 року ТОВ «Росер» взагалі перестало сплачувати кошти за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 17.07.2014              № 1593, внаслідок чого у відповідача за період з березня 2017 року по грудень 2020 року включно утворилась заборгованість зі сплати орендної плати.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2021 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (далі - РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях).
Рішенням Господарського суду Київської області від 14.06.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Росер» на користь АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» 479 266,55 грн орендної плати та 7 188,99 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022.
Ухвалою Верховного Суду від 14.06.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022.
Ухвалою Верховного Суду від 12.12.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022.
Ухвалою Верховного Суду від 27.12.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Росер» на рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022.
26.09.2023 до Господарського суду Київської області надійшла заява ТОВ «Росер» про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами.
Заяву обґрунтовано тим, що з пояснень РВ ФДМ України по Київській, Черкаський та Чернігівській області від 22.08.2023 № 52-04.01-3127, отриманих 22.08.2023 у іншій справі (№ 911/2400/23), відповідачу стало відомо, що орендоване майно, а саме, нежитлове приміщення пакгауз № 4 та № 5, а також частина відкритої вантажної платформи, загальною площею 627,4 кв. м, розташоване за адресою: вул. Товарна, 29, м. Біла Церква, Київська область, належить до державної власності та обліковується на балансі Будівельного монтажно-експлуатаційного управління № 2 в м. Козятин. Такі обставини, на думку ТОВ «Росер», свідчать про те, що позивач не є власником та балансоутримувачем зазначеного майна, а отже і не мав права на стягнення орендної плати за користування цим майном. Ураховуючи наведене, ТОВ «Росер» просило переглянути рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у зв`язку з наявністю підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 320 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
У відзиві на заяву про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» просило відмовити у її задоволенні з огляду на її необґрунтованість та безпідставність. Позивач зазначив, що у поясненнях РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській області від 22.08.2023 лише описало обставини укладення 17.07.2014 з ТОВ «Росер» договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 1593, жодних інших фактів у цих поясненнях не наводилось. Наведені заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими, оскільки такі обставини були предметом спору та досліджувалися судом під час розгляду справи по суті.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.11.2023 у задоволенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 відмовлено, рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 залишено в силі.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 ухвалу Господарського суду Київської області від 29.11.2023 скасовано. Прийнято нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 відмовлено. Рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 залишено в силі.
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та приймаючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, встановивши відсутність на протоколах судових засідань підпису секретарі судових засідань та на ухвалі від 25.10.2023 підпису судді, дійшов висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Разом з цим, відмовляючи у задоволенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наведені заявником обставини не є нововиявленими, а тому відсутні підстави для перегляду рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у травні 2024 року ТОВ «Росер» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024, а справу направити на новий розгляд.
Касаційну скаргу обґрунтовано порушенням судом апеляційної інстанції положень статті 320 ГПК України, оскільки ТОВ «Росер» обґрунтовано та доведено наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, існування зазначених у заяві обставин на час розгляду справи по суті; те, що такі обставини не були відомі відповідачу на час розгляду справи по суті; істотність цих обставин для розгляду справи. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.06.2024 відкрито касаційне провадження у справі № 911/465/21 за касаційною скаргою ТОВ «Росер» з підстави, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 287 ГПК України. Ухвалено здійснити перегляд постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
У відзиві на касаційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» зазначило, що судом апеляційної інстанції при вирішенні заяви ТОВ «Росер» про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та правомірно відмовлено у задоволенні зазначеної заяви, оскільки обставини, на які посилається ТОВ «Росер» у цій заяві, не є нововиявленими.
03.06.2024 до Верховного Суду надійшла відповідь ТОВ «Росер» на відзив АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» на касаційну скаргу, у якій відповідач просить вважати вимоги ухвали Верховного Суду від 06.06.2024 у справі № 911/465/21 не виконаними в частині подання відзиву на касаційну скаргу без наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 ГПК України (оскільки до суду направлені докази надсилання відзиву на апеляційну скаргу), а доводи відзиву не враховувати при прийнятті постанови.
Обговоривши зазначене клопотання, Суд дійшов висновку про його необґрунтованість та відсутність підстав для його задоволення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» вимоги ухвали Верховного Суду від 06.06.2024 виконало, подало відзив на касаційну скаргу у строки, встановлені у цій ухвалі, та надало докази про його надсилання іншим учасникам справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційних скаргах доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції у межах доводів і вимог касаційної скарги, виходить із такого.
Порядок перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами урегульовано статтею 320 ГПК України, відповідно до частини 1 якої рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, відповідно до частини 2 статті 320 ГПК України є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. 
До нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 320 ГПК України, відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.
Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже було оцінено господарським судом у процесі розгляду справи. Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 19/5009/1481/11).
За змістом частини 4 статті 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (ухвала суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 «Агротехсервіс проти України»; пункти 42 - 44 рішення суду у справі «Желтяков проти України» від 09.06.2011).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.
Як на підставу перегляду рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 у справі, що розглядається, за нововиявленими обставинами                              ТОВ «Росер» послалось на те, що АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» не є власником та балансоутримувачем орендованого відповідачем майна, а майно перебуває на балансі Будівельного монтажно-експлуатаційного управління № 2 в м. Козятин. Оскільки предметом розгляду у справі № 911/465/21 були позовні вимоги АТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» про стягнення орендних платежів у розмірі належної балансоутримувачу частки 30%, тому підстави для задоволення таких вимог були відсутні. Ці обставини не були відомі відповідачу на час розгляду справи, а стали відомі з пояснень РВ ФДМ України по Київській, Черкаський та Чернігівській області від 22.08.2023 № 52-04.01-3127, отриманих ним 22.08.2023 у іншій справі                                     (№ 911/2400/23), та є істотними для розгляду справи. 
Під час розгляду заяви відповідача про перегляд рішення Господарського суду Київської області від 14.06.2021 за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції, дослідивши пояснення РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській області від 22.08.2023 встановив, що наведені заявником факти, викладені у зазначених поясненнях як опис хронології подій і стосуються періоду укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 17.07.2014 № 1593. 
Жодних обставин, які є істотними для розгляду справи № 911/465/21, пояснення РВ ФДМ України по Київській, Черкаській та Чернігівській області від 22.08.2023 не містять.
Та обставина, що майно перебувало на балансі Будівельного монтажно-експлуатаційного управління № 2 в м. Козятин, існувала та була відома сторонам і суду під час розгляду справи по суті, оскільки наведена у тексті самого договору.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що твердження відповідача про те, що зазначені обставини є нововиявленими спростовуються матеріалами справи, оскільки зі змісту договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 17.07.2014 № 1593, який було досліджено судом під час вирішення спору, вбачається, що про таку обставину як перебування орендованого відповідачем майна на балансі Будівельного монтажно-експлуатаційного управління № 2 в м. Козятин, було зазначено у тексті самого договору, та встановлено судом під час розгляду справи по суті, про що зазначено у судовому рішенні. 
За таких обставин суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що обставини, на які посилається ТОВ «Росер» у своїй заяві, не є нововиявленими відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 320 ГПК України.
Посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції при розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 901/424/18, від 27.05.2020 у справі                        № 802/2196/17-а, у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі              № 910/17258/17, від 19.03.2019 у справі № 910/17944/15, від 14.05.2019 у справі № 905/1502/15, від 10.03.2020 у справі № 910/10784/18, від 25.01.2023 у справі № 910/2089/20, від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16, від 07.08.2018 у справі № 915/1708/14, від 19.05.2020 у справі № 910/19793/14, від 25.08.2020 у справі № 910/6052, від 07.10.2020 у справі № 922/1026/19 не беруться судом касаційної інстанції до уваги, оскільки скаржник посилається на загальні висновки щодо визначення поняття нововиявлені обставини та їх ознак. Проте висновки суду апеляційної інстанції, наведені у оскаржуваній постанові, не суперечать таким висновкам Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду, оскільки наявність/відсутність нововиявлених обставин у кожній із наведених справ визначалась Судом з урахуванням конкретних обставин, встановлених судами у кожній справі, що зумовило прийняття судом відповідного рішення.
Отже, доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, що виключає її скасування.
Верховний Суд під час розгляду касаційної скарги враховує, що дослідження обставин і перевірка доказів про наявність нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.
Підсумовуючи, Верховний Суд зазначає, що подана ТОВ «Росер»  заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами фактично зводиться до намагань відповідача домогтися переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи по суті. 
Проаналізувавши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що вони опосередковано спрямовані на ініціювання нового судового розгляду і нового рішення по суті та є замаскованою процедурою нового судового розгляду справи, що суперечить правовому поняттю - нововиявлена обставина, з якою законодавець пов`язує можливість судового розгляду.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росер» залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2024 у справі № 911/465/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                           І. С. Берднік
Судді:                                                                                                            В. А. Зуєв
                                                                                                            І. С. Міщенко