ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ  
 ПОСТАНОВА          
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ          

 09 грудня 2010 р.                                                                                    	№ 4/51-10  	

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючий суддя :             Першиков Є.В.          
судді:                                      Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.

розглянувши  матеріали касаційної скарги	 Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт"	
 
на постанову	Житомирського апеляційного господарського суду від 28.09.2010р.	
 
у справі
господарського суду	№4/51-10
Вінницької області 	
 
за позовом	Хмельницького міжрайонного природоохоронного  прокурора в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області	
 
до	Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт"	
 
про 
 за участю прокуратури -
 представників сторін:
позивача –
 відповідача –	стягнення 13 502,33грн. збитків, заподіяних самовільним спеціальним водокористуванням
прокурор відділу Генеральної прокуратури України Рудак О.В., посв. №72
 не з'явився
 пр. Черненко С.М. –дов. №98 від 01.03.10р.	

Розпорядженням №02.03-10/1002 від 08.12.2010р. змінено склад колегії суддів у справі №4/51-10 призначеної до розгляду у складі: головуючий суддя –Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Муравйов О.В. утворено колегію суддів у постійному складі: головуючий суддя –Першиков Є.В., судді Данилова Т.Б., Ходаківська І.П.
В С Т А Н О В И В:
У березні 2010 року Хмельницький міжрайонний природоохоронний  прокурор в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Хмельницькій області звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт" про стягнення з відповідача 13 502,33грн. збитків, заподіяних самовільним спеціальним водокористуванням, які перерахувати одержувачу коштів - Великокужелівській сільській раді. 
Позовні вимоги були обґрунтовані актами перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №000096 від 06.05.2007р., №000100 від 15.05.2007р., приписом №7 від 07.05.2007р., протоколом №000108 від 15.05.2007р. про адміністративне правопорушення, постановою про накладання адміністративного стягнення від 21.05.2007р. та ст.ст.44, 49, 111 Водного кодексу України, ст.ст.37, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища". 
Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.05.2010р. (суддя Білоус В.В.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 28.09.2010р. (судді Горшкова Н.Ф., Зарудяна Л.О., Майор Г.І.) позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт" в дохід бюджету Великокужелівської сільської ради 13 502,33грн. збитків, заподіяних самовільним спеціальним водокористуванням та судові витрата  в дохід Державного бюджету України, посилаючись на доведеність та обґрунтованість позовних вимог.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Зовнішньоекономічна асоціація "Новосвіт" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального права, просить скасувати рішення і постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представника відповідача та думку прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні і постанові та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, що позов заявлено прокурором в інтересах держави, предметом якого є стягнення збитків, а тому даний спір підлягає вирішенню в господарських судах. 
Відповідно до ч.1 п.9 ст.44 Водного кодексу України, водокористувачі зобов'язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу.
Згідно із ч.1 та ч.2 ст.48 Водного кодексу України спеціальне водокористування - це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб. 
Відповідно до ст.38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах. 
Пунктом 9 статті 44 Водного кодексу України передбачено, що водокористувач зобов'язаний здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу. 
Вимогами ст.49 Водного кодексу України встановлено, що спеціальне водокористування здійснюється  на підставі дозволу, а видача дозволу на спеціальне водокористування здійснюється за клопотанням водокористувача з обґрунтуванням потреби у воді, погодженим з державними органами водного господарства, - в разі використання поверхневих вод, державними органами геології - в разі використання підземних вод та державними органами охорони здоров'я - в разі використання водних об'єктів, віднесених до категорії лікувальних. Порядок погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування затверджується Кабінетом Міністрів України. У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин. У разі настання маловоддя ці ліміти можуть бути зменшені спеціально уповноваженими державними органами без коригування дозволу на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування є платним. 
Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що право на спеціальне водокористування виникає з моменту отримання такого дозволу.
В акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 21.06.2007р. зазначено, що початок будівельно-монтажних робіт в жовтні 2005р. і закінчення робіт 01.02.2007р. 
Дозвіл на спецводокористання отриманий 07.06.2007р., за отриманням якого відповідач звертався 19.03.2007р., тобто після дати, вказаної як дата закінчення робіт, і до дати затвердження акту державної приймальної комісії 21.06.2007р. 
Вироблення відповідачем з 15.02.2007р. по 15.05.2007р. 270 512 кВт електроенергії і самовільне, без отримання спеціального дозволу на спецводокористування, використання 11 491 349,76 м3 води для виробництва цієї електроенергії шляхом пропуску її через турбіни Великокужелецької ГЕС та завдання тим самим збитків (шкоди) на суму 13 502,33грн. підтверджується копіями актів перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства №000096 від 06.05.2007р., №000100 від 15.05.2007р., приписом №7 від 07.05.2007р. про припинення забору води під час експлуатації Великокужелівської ГЕС, обґрунтованим розрахунком розміру відшкодування зробленим на підставі п.4.6 і додатку № 1 Інструкції про порядок обчислення і справлення збору за спеціальне водокористування водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту затвердженої наказами Міністерства фінансів України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства екологічної безпеки України від 01.10.1999р. №231/539/118/219, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 19.10.1999р. №711/4004 в редакції, чинній з 07.02.2002р. по 02.02.2009р. тобто на час самовільного водокористування (з 15.02.2007р. по 15.05.2007р.), п.1.3, п.3.1, п.6 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення правил охорони водних ресурсів на землях водного фонду, пошкодження водогосподарських споруд і пристроїв, порушення правил їх експлуатації, затвердженої наказом Державного комітету України по водному господарству № 290 від 29.12.2001 р., зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 18.01.2002р. за №44/6332, листом Новодністровського регіонального управління водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ №143 від 23.04.2007р. і розрахунку в ньому об'єму води, необхідного для виробництва 1 кВт/год електроенергії на підставі вихідних даних, наданих відповідачем для отримання дозволу на спецводокористування. 
Видання відповідачем 14.05.2007р. наказу №6 про зупинення забору води на виконання припису позивача №7 від 07.05.2007р. про припинення водозабору до отримання дозволу на спецводокористування, свідчить про визнання самим відповідачем того, що він не мав права здійснювати водозабір для потреб гідроенергетики до отримання дозволу на спецводокористування. 
Відповідно до п.6 ч.3 ст.110 Водного кодексу України передбачена відповідальність за порушення водного законодавства, яку, зокрема, несуть і особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.     
Статтею 111 Водного кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства. 
Згідно із ст.ст.68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" відповідач несе зобов'язання відшкодувати збитки, заподіяні порушенням природоохоронного законодавства, як правило, в повному обсязі. 
В ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка завдала її. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. 
Використання водних об'єктів для потреб, не пов'язаних із вилученням води з водних об'єктів, і, зокрема, для потреб гідроенергетики - пропуск води через турбіни для виробництва електроенергії, є спеціальним водокористуванням, яке потребує отримання на те дозволу, і що таке спеціальне водокористування не може бути розпочате без отримання такого дозволу, а у випадку самовільного (без отримання дозволу) спецводокористування, мають бути відшкодовані збитки (шкода) в розмірі встановленому кількості води самовільно використаної помноженої на тариф для використання води для потреб гідроенергетики в п'ятикратному  розмірі. 
При розгляді справи по суті судами встановлено, що відповідно до журналу обліку показів лічильників Великокужелівської ТЕС та розрахунку кількості води, необхідної для виробництва електроенергії, наданого Новодністровським регіональним управлінням водних ресурсів та експлуатації Дністровських водосховищ з 15.02.2007р. по 15.05.2007р. відповідач виробив 270 512 кВт електроенергії і для її виробництва пропустив через турбіни 11 491 349,76 м3 води, не отримавши дозволу на спецводокористування, тому таке водокористування відповідача є порушенням водного законодавства у вигляді самовільного, без отримання дозволу на спецводокористування, водокористуванням, за яке відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування збитків (шкоди) в сумі 13 502,33грн. 
Посилання скаржника на ч.2 ст.48 Водного кодексу України щодо неналежності до спеціального водокористування: пропуск води через гідровузли (крім гідроенергетичних) та виконання будівельних, днопоглиблювальних і вибухових робіт, то вони були предметом розгляду судів попередніх інстанцій та їм надана належна правова оцінка, а саме судами встановлено, що в спірний період з 15.02.2007р. по 15.05.2007р. відповідач не виконував будівельні, днопоглиблювальні, вибухові роботи, які згідно законодавства вважаються не спецводокористуванням і не вимагають отримання дозволу на спецводокористування, оскільки пусконалагоджувальні роботи, які проводилися відповідачем у вказаний період (за програмою приймання гідротехнічних споруд та гідроагрегатів Великокужелівської ГЕС на проведення пусконалагоджувальних робіт було відведено 5 днів), не відносяться до будівельних робіт. 
Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що виробництво електроенергії на ГЕС з 15.02.2007р. по 15.05.2007р. потребувало дозволу на спецводокористування усвідомлював і відповідач, оскільки він звернувся до управління охорони навколишнього природного середовища у Хмельницькій області з листом №143 від 19.03.2007р. про надання дозволу на спеціальне водокористування на Великокужелівській ГЕС на р. Ушиця, с. Велика Кужелева, Дунаєвецького району з прикладання клопотання про погодження умов і одержання дозволу на спеціальне водокористування, розрахунку кількості води, необхідної для виробництва електроенергії, а також послідуючі листи відповідача з приводу отримання дозволу №210 від 26.04.2007р., №227/1 від 11.05.2007р. та №269 від 01.06.2007р. 
Подання клопотання про надання дозволу на спецводокористування і ненадання управлінням екології і природних ресурсів такого дозволу не дозволяло і не надавало відповідачеві права розпочинати  з 15.02.2007р. виробництво електроенергії на ГЕС шляхом пропуску води через турбіни, таке право у відповідача виникло тільки з 07.06.2007р., дати отримання дозволу на спецводокористування для потреб гідроенергетики. 
Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що факт здійснення відповідачем саме спецводокористування, підтверджується зробленими останнім і поданими до Державної податкової інспекції у м. Вінниці розрахунки збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики за 1 квартал 2007р. та за 1 півріччя 2007р., до яких ввійшли обсяги використаної води малими ГЕС, в тому числі Великокужелівської ГЕС (5 939 129 м3 і 6 259 360 м3) платіжні доручення №202 від 18.05.2007р., №1412 від 17.08.2007р. про сплату збору за користування водами для потреб гідроенергетики, в які включені обсяги води по Великокужелівській ГЕС. 
За таких підстав, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач, здійснюючи виробництво електроенергії з 15.02.2007р. по 15.05.2007р., не виконував роботи, які згідно ч.2 ст.48 Водного кодексу України не є спецводокористуванням. 
Статтею 1117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. 
З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт", оскільки доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі, судами попередніх інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для даної справи, їм надано належну правову оцінку та прийнято рішення і постанову з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави залишити їх без змін.
Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -
П О С Т А Н О В И В:
 Касаційну скаргу Зовнішньоекономічної асоціації "Новосвіт" залишити без задоволення.
Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 28.09.2010р. у справі №4/51-10 залишити без змін.
 Головуючий                                                                     Є. Першиков
 Судді                                                                                           Т. Данилова
                                                                                              І. Ходаківська