ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року 
м. Київ

cправа №  904/6325/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участі секретаря: Купрейчук С.П.,
представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024
у справі №904/6325/21
за заявою  ОСОБА_1 
про  визнання неплатоспроможним

ВСТАНОВИВ: 
Історія справи
1. ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із завою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
2. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року, зокрема відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи арбітражного керуючого Мудрика Івана Владиславовича.
3. 10.11.2021 року на офіційному веб-сайті судової влади опубліковано оголошення №67567 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . 
4. 02.02.2022 року до господарського суду від керуючого реструктуризацією боргів надійшло клопотання вих.№01-20/243 від 01.02.2022 року про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника.
5. Ухвалою господарського суду від 08.02.2022 року, зокрема, завершено попереднє засідання, за результатами якого внесено до реєстру вимог кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 наступних кредиторів: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" на суму 4 540,00 грн. (судовий збір) - позачергово та 43 740,11 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів; Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на суму 4 540,00 грн. (судовий збір) - позачергово та 14 501,40 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів; Акціонерне товариство "Таскомбанк" на суму 4 540,00 грн. (судовий збір) - позачергово, 29 200,00 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 18 561,83 грн. - 3 черга задоволення вимог кредиторів; Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на суму 4 540,00 грн. (судовий збір) - позачергово, 156 608,07 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів та 22 498,78 грн. - 3 черга задоволення вимог кредиторів.
6. Встановлено дату проведення зборів кредиторів до 22.02.2022 року та зобов`язано керуючого реструктуризацією боргів Мудрика І.В. протягом 3 робочих днів після прийняття цієї ухвали письмово повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів та організувати їх проведення.
7. Призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі.
8. Відповідно до протоколу зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 від 22.02.2022 року на збори кредиторів ніхто з представників 4-х кредиторів не з`явився, однак 3 кредитори у відповідності до ч.6 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства скористалися своїм правом заочного голосування щодо запропонованого їм порядку денного зборів. 
9. Заочно проголосували кредитори із загальною кількістю голосів 239, визначеною у відповідності до ч.4 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме:
- ГУ ДПС у Дніпропетровській області - 14 голосів;
- АТ "Таксомбанк" - 47 голосів;
- АТ "Альфа-Банк" - 178 голосів.
10. Збори кредиторів у відповідно до ч.2 та ч.4 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства вважаються повноважними, оскільки в заочному голосуванні взяли участь представники 3-х кредиторів, які мають більше двох третин голосів.
11. На вказаних зборах кредиторами вирішено не підтримувати пропозицію керуючого реструктуризацією про те, що "з огляду на відсутність у гр. ОСОБА_1 та члена її сім`ї ОСОБА_4 будь-якого майна й офіційних доходів необхідно визнати недоцільним підготовку та відмовити у схваленні плану реструктуризації боргів боржника" або "погодити та схвалити план реструктуризації боргів боржника, який би передбачав повне списання (прощення) кредиторами всіх боргів ОСОБА_1 ".
12.    Крім того, кредиторами вирішено не підтримувати пропозицію керуючого реструктуризацією "про необхідність звернення до господарського суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника".
13. Ухвалою господарського суду від 06.04.2022 року, зокрема, призначено судове засідання, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі на 12.05.2022 року на 10:20.
14. 03.05.2022 року до господарського суду від керуючого реструктуризацією боргів надійшла заява вих.№01-20/252 від 02.05.2022 року з процесуальних питань щодо клопотання.№01-20/243 від 01.02.2022 року про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника. В заяві керуючий реструктуризацією просив погодитися із встановленою ним об`єктивною неможливістю й практичною недоцільністю реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 та можливістю їх погашення лише шляхом визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення її боргів. 
15. 01.06.2022 року до господарського суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №14433/5/04-36-20-07-09 від 31.05.2022 року надійшло заперечення на клопотання про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника №01-20/243 від 01.02.2022, в якому заявник просив відмовити у задоволенні клопотання про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника №01-20/243 від 01.02.2022 року.
16. 10.06.2022 року до господарського суду надійшли письмові пояснення АТ "Альфа-Банк", в яких заявник просив розглянути питання щодо можливості закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; відмовити у клопотанні №01-20/243 від 01.02.2022 року про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника.
17. 22.06.2022 року до господарського суду від АТ "Альфа-Банк" надійшло клопотання, в якому кредитор просив суд: відмовити у клопотанні ОСОБА_1 та клопотанні арбітражного керуючого Мудрика І.В. №01-20/243 від 01.02.2022 року про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника; розглянути питання щодо можливості закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .
18. Відповідно до протоколу зборів кредиторів у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 від 18.04.2023 року, на збори кредиторів з`явився лише представник кредитора АТ "Приватбанк"; ніхто з представників 4-х кредиторів не з`явився, однак один з кредиторів - ГУ ДПС у Дніпропетровський області у відповідності до ч.6 ст.123 Кодексу України з процедур банкрутства скористався своїм правом заочного голосування щодо запропонованого порядку денного та по всіх питаннях порядку денного проголосував "утриматись". 
19. 05.05.2023 року до господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому остання просила погодитися із встановленою керуючим реструктуризацією об`єктивною неможливістю й практичною недоцільністю реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 та можливості їх погашення лише шляхом визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення її боргів.
20. 10.05.2023 року до господарського суду надійшла заява керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Мудрика І.В. про звільнення від виконання повноважень за власним бажанням.
21. 11.05.2023 року до господарського суду від АТ КБ "Приватбанк" надійшло клопотання про закриття провадження у справі на підставі ч.11 ст.126 Кодексу України з процедур банкрутства.
22. Ухвалою господарського суду від 11.05.2023 року, зокрема, задоволено заяву керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Мудрика І.В. про звільнення від виконання повноважень; відсторонено арбітражного керуючого Мудрика І.В. від виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 . 
Короткий зміст та мотиви рішень судів першої та апеляційної інстанцій

23. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024, відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боргів №01-20/243 від 01.02.2022 року про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника;
- відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів боржника;
- задоволено клопотання АТ КБ "ПриватБанк" від 11.05.2023 року про закриття провадження у справі;
- задоволено клопотання АТ "Альфа-Банк" про закриття провадження у справі (вх. суду №19161/22 від 22.06.2022 року);
- припинено процедуру реструктуризації боргів боржника - ОСОБА_1 ;
- припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів;
- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 закрито.
23.1. Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовано таким:
-матеріали справи не містять жодних доказів щодо вжиття боржником заходів стосовно покращення свого фінансового стану та щодо намірів, спрямованих на погашення заборгованості перед кредиторами, позаяк боржник працездатного віку, не позбавлений права на зайняття господарською/підприємницькою діяльністю, не позбавлений права на працевлаштування;
- встановлені обставини у їх сукупності, за відсутності відповідних належних та допустимих доказів не дають можливості у повній мірі достеменно встановити ознаки платоспроможності/неплатоспроможності боржника, встановлення яких є обов`язковою підставою для визнання боржника банкрутом та переходу до судової процедури погашення боргів.
-у цьому випадку ОСОБА_1 переслідує виключно цілі списання боргів шляхом швидкого переходу до наступної процедури, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства, що свідчить про існування правових підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.11 ст.126 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки боржником та керуючим реструктуризацією боргів боржника не надано на розгляд зборів кредиторів дійсного та реального плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24. До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій заявлено вимогу скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №904/6325/21 та направити справу до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.
24.1. На виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального скаржниця зазначає, що судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень було неправильно застосовано норми матеріального права (ст. 90, ч.ч. 7, 8, ст. 123, ч. 11 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУзПБ) та не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №925/473/20, від 26.05.2022 у справі №903/806/20, від 15.03.2023 у справі №918/944/21, від 15.02.2023 у справі №910/10590/21,від 22.08.2023 у справі №903/160/22, від 22.09.2021 у справі №910/6639/20. 
Вказує, що судами першої інстанції та апеляційної інстанції не були досліджені всі обставини справи та не враховано, що у даному випадку причиною неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, є саме бездіяльність кредиторів, які ухилилися від участі у зборах кредиторів для розгляду плану реструктуризації.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

25. АТ «Акцент Банк» подано відзив на касаційну скаргу з проханням залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.
Провадження у Верховному Суді

26. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/6325/21 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024.
27. Ухвалою Верховного Суду від 16.05.2024, серед іншого, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №904/6325/21.
Призначено до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №904/6325/21 на 19 червня 2024 року о  12:20 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

28. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на таке.

29. Відповідно статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

30. Предметом касаційного перегляду у цій справі є дотримання господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
31. Згідно із частиною першою статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
32. Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.
33. Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
34. Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.
35. Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.
36.    Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).
37. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.
38. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.
39. Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).
40. Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.
41. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.
42. За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).
43. Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.
44. Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:
- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо; 
- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог; 
- подати проєкт плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ);
- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);
- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).
45. КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає:
- відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю чи визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (пункти 3, 4 частини 4 статті 119 КУзПБ), а також заборону відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника протягом року з дня закриття такого провадження стосовно того ж боржника з підстав, передбачених частиною 7 статті 123 КУзПБ;
- закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 КУзПБ);
- відмову у затвердженні плану реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, якщо порушено порядок розроблення та погодження цього плану; умови реструктуризації боргів суперечать законодавству; боржник не погасив борги, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з частиною 3 статті 125 КУзПБ або боржник вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання проведенню стосовно нього процедур, передбачених цим Кодексом (пункти 1, 2, 5, 6 частини 8 статті 126 КУзПБ);
- дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина 11 статті 126 КУзПБ).
46. Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. 
47. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності. 
48. Частиною сьомою статті 123 КУзПБ визначено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо:
1) боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи і витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів і витрат боржника та членів його сім`ї;
2) майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами;
3) судовим рішенням, що набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.
49. Верховний Суд звертає увагу на те, що конструкція цієї норми побудована як безумовний захід відповідальності боржника за дії на шкоду кредиторам, тому не передбачає альтернативного вирішення та необхідності з`ясування мотивів боржника - фізичної особи, за встановлення відповідних фактів господарським судом.
50. До того ж, розширене коло ініціаторів застосування частини сьомої статті 123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника (висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
51. Враховуючи призначення зазначеної норми та можливість застосування її судом з власної ініціативи, Верховний Суд наголосив на тому, що господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за частиною 7 статті 123 КУзПБ, тому з власної ініціативи, зокрема, вирішуючи питання про перехід до судової процедури погашення боргів, зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні.
52. Відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ, якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.
53. Порівняльний аналіз положень частини одинадцятої статті 126 КУзПБ з частиною сьомою статті 123 КУзПБ свідчить, що хоча ці норми частково кореспондуються між собою, проте не є тотожними за ступенем імперативності, колом ініціаторів та передумовами їх застосування.
54. Такі відмінності дають підстави для висновку, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів може бути самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.
55. Водночас, слід враховувати, що сам по собі факт недосягнення мети судової процедури реструктуризації боргів не є обов`язковою підставою для припинення реабілітації боржника у справі про відновлення платоспроможності фізичної особи, адже за змістом частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у такому випадку закриття провадження у справі про неплатоспроможність є лише одним з варіантів вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху такої справи, поряд з визнанням боржника банкрутом та переходом до процедури погашення його боргів. 
56. За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду. 
57. Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
58. Водночас, очевидним є те, що неподання до господарського суду протягом трьох місяців з введення процедури реструктуризації боргів погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника може бути зумовлене як недобросовісною поведінкою боржника, так і неналежною реалізацією кредиторами власних правомочностей. 
59. За таких обставин однією з процесуальних гарантій захисту інтересів сторін та ухвалення справедливого рішення за частиною одинадцятою статті 126 КУЗПБ є закріплена у цій нормі дискреція господарського суду - можливість обрати з двох варіантів рішення (про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність) такий, що є найбільш оптимальним у правових і фактичних умовах вирішення конкретної справи, з урахуванням принципів добросовісної поведінки боржника, неналежної реалізації кредиторами власних правомочностей та судового контролю у відносинах неплатоспроможності, а також відповідно до основної мети провадження у справі про неплатоспроможність фізичних осіб (аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).
60. Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність. 
61. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника. 
62. Такими обставинами можуть бути, серед іншого ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.
63. Як встановлено судами попередніх інстанцій, що звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, ОСОБА_1 зазначила, що станом на 28.05.2021 року вона має заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 7 517,10 грн. та по єдиному податку - 14 501,40 грн. Крім цього, ОСОБА_1 має значну кількість боргів перед банками, іншими фінансовими установами, а також фізичними особами, що повністю позбавляє її платоспроможності
64. До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність заявницею надано проєкт плану реструктуризації боргів, з якого вбачається:
- станом на дату подачі заяви у ОСОБА_1 наявна заборгованість перед кредиторами у загальному розмірі 705 214,11 грн;
- станом на дату подання заяви у власності боржника не має жодного майна;
- станом на дату подання заяви боржниця офіційно працевлаштована у ТОВ "Клініка Меделіт";
- місячний дохід боржниці становить 1 575,05 грн;
- розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів 100 грн.;
- боржниця перебуває у складному становищі, за якого її дохід є нижчим за законодавчо встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб;
- у разі виділення боржником щомісяця суми у розмірі 100 грн. для погашення вимог кредиторів, на задоволення побутових потреб боржниці залишатиметься лише сума у розмірі 1475,05 грн.

65. Проаналізувавши зміст плану реструктуризації стосовно відповідності його положенням ст.124 Кодексу України з процедур банкрутства через призму його реальності, виконуваності та відповідності самій природі реструктуризації, в тому числі дослідивши причини незгоди кредиторів з таким планом та його умовами, суди попередніх інстанцій дійшли до правильних висновків про те, що визначені у плані умови не можуть свідчити про реальні та беззаперечні наміри боржника щодо досягнення цілей та завдань процедури реструктуризації, шляхом подання до суду виконуваного плану реструктуризації, в якому були б враховані інтереси як боржниці так і кредиторів та який би був спрямований на реальне погашення заборгованості перед кредиторами, а не її списання/прощення.

66. Доводи ОСОБА_1 про те, що вона з 14.11.2019 року по 01.03.2021 року працевлаштована не була, на даний час її місячний дохід становить 1 575,05 грн, у зв`язку з чим вона перебуває у складному матеріальному становищі, викликали у судів попередніх інстанцій обґрунтовані сумніви щодо походження джерел до існування боржниці та її родини протягом тривалого часу, з огляду на ініціювання ОСОБА_1 справи про її неплатоспроможність, в межах якої передбачено сплату авансування винагороди арбітражного керуючого та в якій вона користується послугами адвоката.

67. Під час розгляду справи судами встановлено відсутність доказів щодо вжиття боржником заходів стосовно покращення свого фінансового стану та щодо намірів, спрямованих на погашення заборгованості перед кредиторами, позаяк боржниця працездатного віку, не позбавлена права на зайняття господарською/підприємницькою діяльністю, не позбавлена права на працевлаштування.

68. Слід звернути увагу, що розроблення плану реструктуризації має відбуватися згідно з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо форми і змісту проєкту плану. Це дасть можливість зборам кредиторів оцінити перспективу відновлення платоспроможності боржника та дасть можливість прийняття рішення про його схвалення та подання на затвердження господарському суду або відхилення і прийняття рішення про перехід до процедури погашення боргів.
69. Як уже зазначалось вище, під час подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність обов`язком боржника є складення реального (виконуваного) проекту плану реструктуризації, який після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів розробляється, уточнюється та погоджується з кредиторами.
70. Судами встановлено відсутність у матеріалах справи уточненого плану реструктуризації, складеного після розгляду господарським судом грошових вимог та формування реєстру кредиторів, що свідчить про невиконання мети процедури реструктуризації боргів боржника, передбаченої Кодексом.
71. Встановлені обставини є свідченням відсутності намірів  боржниці щодо досягнення цілей та завдань процедури реструктуризації шляхом подання до суду виконуваного плану реструктуризації. 
72. Судами встановлено, що неприйняття зборами кредиторів рішення про схвалення або відмову у схваленні наявного в матеріалах справи плану реструктуризації боргів жодним чином не може свідчити про неналежну реалізацію кредиторами своїх правомочностей або їх недобросовісну поведінку.
73. Як встановили суди під час розгляду справи, причиною неподання погодженого боржником і схваленого плану реструктуризації боргів є формальний підхід боржниці до складення плану реструктуризації, без визначення дієвого механізму погашення боргів перед кредитором. Такі обставини не демонструють ефективне прагнення боржника до компромісу з кредитором щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживати заходів до задоволення їх вимог. 
74. Отже, саме поведінка боржниці є недобросовісною, оскільки містить ознаки ухилення від виконання зобов`язань, маючи на меті фактичне списання заборгованості перед кредиторами, що є зловживання правом на доступ до суду зі зверненням із заявою про неплатоспроможність.
75.     У цьому випадку, за встановлених обставин недобросовісної поведінки боржниці, слід погодитись із висновками, до яких дійшли суди у оскаржуваних судових рішеннях про те, що   ОСОБА_1 переслідує виключно цілі списання боргів шляхом швидкого переходу до наступної процедури, визначеної Кодексом України з процедур банкрутства, що свідчить про існування правових підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.11 ст.126 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки боржником та керуючим реструктуризацією боргів боржника не надано на розгляд зборів кредиторів дійсного та реального плану реструктуризації боргів ОСОБА_1 .
76. Відтак Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість висновків судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовний вимог Банку в цій частині та не вбачає неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.
77. Посилання скаржниці на неправильне застосування судами попередніх інстанцій положень КУзПБ та судової практики Верховного Суду стосовно добросовісності/недобросовісності поведінки боржниці колегія суддів Верховного Суду відхиляє, оскільки такі доводи спрямовані на переоцінку обставин справи, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.
78. Колегія суддів звертає увагу, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.09.2020 у справі № 908/1795/19).
79. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим Суд не вбачає підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових рішень. 
80. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
81. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
82. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
83. Верховний Суд, переглянувши оскаржувану додаткову постанову суду апеляційної інстанції в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про необхідність залишення касаційної скарги без задоволення, а додаткової постанови - без змін, як такої, що ухвалена з додержанням норм права.
Судові витрати
84. Судовий збір з касаційної скарги покладається на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.  Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2023 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 30.01.2024 у справі №904/6325/21 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             С.В. Жуков

Судді                                                                                         В.І. Картере
          
                                                                                                К.М. Огороднік