ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року 
м. Київ

cправа №  922/2822/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Ємця А.А.,

за участю секретаря судового засідання Барвіцької М.Т.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі - Компанія, позивач, скаржник) - Лисенко В.О. (адвокат), 
відповідача - приватного акціонерного товариства «Куп`янський молочноконсервний комбінат» (далі - Комбінат, відповідач) - Степанюк О.А. (адвокатка),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Компанії 

на рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 (головуючий - суддя Лаврова Л.С.),
постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2024 (головуючий - суддя Пуль О.А., судді Білоусова Я.О., Тарасова І.В.) 
та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 (головуючий - суддя Пуль О.А., судді Білоусова Я.О., Тарасова І.В.)

у справі №922/2822/23

за позовом Компанії
до Комбінату 
про стягнення коштів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ВСТУП
Причиною звернення до суду є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природній газ, 3% річних та інфляційних втрат.

1. Короткий зміст позовних вимог 
1.1. Компанія звернулася до суду з позовною заявою до Комбінату про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з вартості поставленого природнього газу, 3% річних та інфляційних втрат.

1.2. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з оплати спожитого у липні-серпні 2022 року природного газу, поставленого позивачем, як постачальником «останньої надії».

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанов суду апеляційної інстанції
2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 30.10.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2024 у справі №922/2822/23, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 4 209   323,13 грн заборгованості; відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

2.2. Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі №922/2822/23 заяву Комбінату про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, про ухвалення додаткового рішення задоволено частково; стягнуто з Компанії на користь Комбінату витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 300 грн; в іншій частині заявлених вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг
3.1. Компанія, посилаючись на ухвалення судами попередніх інстанцій оскаржуваного рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанцій в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Також, скаржник просив Суд стягнути суму сплаченого судового збору.

3.2. Компанія, посилаючись на ухвалення судом апеляційної інстанції додаткової постанови з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить її скасувати в частині стягнення з позивача 16     300 грн та ухвалити в цій частині нову постанову про зменшення заявленої відповідачем суми судових витрат на професійну правничу допомогу до 3     600 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційні скарги
4.1. У поданій касаційній скарзі на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції Компанія з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: виконання споживачем / відповідачем приписів частини другої статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» щодо зобов`язання споживача: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства у разі відсутності договору та умов договорів; розділу ІІ, розділу VІ Правил постачання природного газу при застосуванні інституту постачальника «останньої надії»; застосування частини першої статті 612, частини першої статті 613, статті 614, статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) при виконанні постачальником та споживачем умов типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в умовах введення війни з рф.

4.2. На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі на додаткову постанову скаржник із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував положення статей 123, 126, 129 ГПК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» без урахування висновку щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, що призвело до безпідставного стягнення з позивача необґрунтованої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 300 грн на користь відповідача. 

4.3. Також, скаржник зазначає, що додаткова постанова суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 124, 126, 129 ГПК України, статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

5. Позиція іншого учасника справи
5.1. Відповідач у відзиві на касаційні скарги заперечив проти доводів скаржника, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив відмовити у їх задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Також, Комбінат повідомив про очікувані витрати на правову допомогу та просив Суд стягнути з Компанії на користь відповідача витрати на правову допомогу, докази понесення яких будуть надані з урахуванням вимог частини восьмої статті 129 ГПК України. 

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6.1. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції встановлено, що Компанія відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 04.07.2017 №880, здійснює ліцензійне постачання природного газу на території України та визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу, який в силу приписів пункту 26 частини першої статті 1, визначений Кабінетом Міністрів України постачальником, що не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.

6.2. Судами попередніх інстанцій вказано, що:

- постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживачам згідно з переліком споживачів здійснюється за ціною 32 000 грн, з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу;
- у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем у липні-серпні 2022 року, автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Компанію, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем;
- Комбінат зареєстровано у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», що підтверджується повідомленням про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ «Харківгаз», які були у попередній газовій добі зареєстровані у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» з ЕІС-кодом - 56XOOOOOOBM3YOOS, підписані КЕП; форма 10 із відображенням споживача з ЕІС-кодом - 56XOOOOOOBM3YOOS - відповідач підписана КЕП; відомостями з інформаційної платформи оператора TTC щодо споживача з ЕІС-кодом 56XOOOOOOBM3YOOS.

6.3. Судами попередніх інстанцій зазначено, що 24.12.2019 НКРЕКП прийнято постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», на право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».

6.4. Відповідно до листа оператора ГТС від 12.10.2022 №ТОВВИХ-22-10913, який є адміністратором Інформаційної платформи, у період з 01.07.2022 до 31.07.2022 відповідачу поставлено 130 932,00 куб.м газу. У період з 01.08.2022 до 31.08.2022 поставлено 0,18 куб.м газу.

6.5. Як зазначає позивач, у зв`язку з військовими діями та окупацією населеного пункту, де знаходиться відповідач, на виконання пункту 4 розділу 6.2 Типового договору, Компанією направлялися на електронну адресу через електронний кабінет відповідача у програмі 1С повідомлення про здійснення постачання природного газу із ресурсу ПОН у вигляді підписаного зі сторони позивача Типового договору. На виконання пункту 4.3 Типового договору позивачем направлялися на електронну адресу через електронний кабінет відповідача у програмі 1C: копію акта №10410 та рахунку на оплату від 10.08.2022 №21488, дата направлення 12.08.2022; копію акта №11350 та рахунку на оплату від 10.09.2022 №23410, дата направлення 11.09.2022. Вартість поставленого природного газу становить 4 209 323,13 грн.

6.6. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач включений до Реєстру постачальника «останньої надії» з 06.04.2022, проте до 01.07.2022 газ не споживав.

6.7. Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, згідно з пунктом 4.4 Типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено).

6.8. Судами попередніх інстанцій зазначено, що згідно з розрахунком заборгованості Комбінату перед Компанією станом на 18.09.2023 заборгованість дорівнює 0,00 грн, оскільки, 17.08.2023 відповідачем у справі сплачено суму основного боргу у розмірі 4 209 323,13 грн.

6.9. Суд першої інстанції, взявши до уваги сплату відповідачем заборгованості у розмірі 4 209 323,13 грн, на підставі пункту 2 частини першої статті 231 ГПК України закрив провадження у справі у частині позовних вимог щодо стягнення суми основного боргу.

6.10. За порушення строку виконання зобов`язання позивачем нараховано відповідачу інфляційні збитки за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання липня, серпня 2022 року, що складає 393 168,54 грн (період нарахування з 01.09.2022 до 30.04.2023, з 01.10.2022 до 30.04.2023, відповідно) та відсотки за користування грошовими коштами кредитора за зобов`язаннями липня, серпня 2022 року, що складає 83 725,15 грн (період нарахування з 01.09.2022 до 30.04.2023, 01.10.2022 до 30.04.2023, відповідно).

6.11. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції, зазначив таке.

6.11.1. Оскільки, предметом апеляційного оскарження у даному випадку є рішення суду у частині відмови у стягненні з відповідача 83 725,15 грн 3% річних і 393 168,54 грн інфляційних втрат, то згідно з приписами статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість рішення лише у цій частині.

6.11.2. Згідно з пунктом 4.4 Типового договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

6.11.3. Пунктом 6.2 Типового договору, зокрема, передбачено, що постачальник зобов`язується: обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами постачання та цим договором; протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача.

6.11.4. Усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг усі документи і повідомлення за цим договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа (пункт 11.5 Типового договору).

6.11.5. Отже, пунктами 4.4, 6.2 Типового договору передбачено, що зобов`язання постачальника протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача.

6.11.6. Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що інформація про роботу поштових відділень на територіях, які перебували у тимчасовій окупації, розмішена на офіційному сайті АТ «Укрпошта», відтак, обставина про відсутність поштового зв`язку у м. Купянську у спірний період є загальновідомою, водночас матеріали справи містять і докази відсутності у відповідача Інтернет зв`язку в цей же період.

6.11.7. Таким чином, відповідач як суб`єкт ринку природного газу не мав доступу до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей та до електронного кабінету у програмі 1С.

6.11.8. Суд апеляційної інстанції виснував, що, з урахуванням умов пунктів 4.3, 4.4, 11.5 Типового договору, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставини поінформованості Комбінату про здійснення постачання природного газу шляхом направлення письмового повідомлення постачальником на поштову адресу споживача про початок такого постачання та діючої ціни, рахунків на оплату природного газу за цим договором поштою за замовчуванням (інших способів отримання рахунків між сторонами окремо не обумовлено), адже заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг на адресу постачальника споживач не надавав, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що зазначені повідомлення зроблені належним чином у спосіб, визначений умовами Типового договору.

6.11.9. Доводи апелянта про те, що одержання відомостей щодо діючого з 01.07.2022 постачальника природного газу перебуває у безпосередній залежності від вольової поведінки самого відповідача, який може отримати таку інформацію від оператора ГРМ, оператора ГТС, постачальника «останньої надії», а також з особистого кабінету на Інформаційній платформі або взагалі ухиляється від її отримання, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки, такі доводи суперечать умовам Типового договору, адже, саме на постачальника умовами Типового договору покладено обов`язок про виставлення рахунків споживачу за поставлений газ та поінформування протягом 10 днів після початку постачання про здійснення постачання природного газу саме засобами поштового зв`язку.

6.11.10. Щодо твердження апелянта про те, що дійсною підставою прострочення відповідачем оплати вартості природного газу, поставленого позивачем у період з 01.07.2022 по 31.08.2022, є фактичне небажання відповідача своєчасно виконувати прийняті на себе зобов`язання перед позивачем, то такі доводи не підтверджені жодними доказами у справі та ґрунтуються на припущеннях, висловлених позивачем.

6.11.11. Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що аргументи скаржника, викладені ним у скарзі стосовно того, що відповідач не був позбавлений можливості звернутися до позивача з вимогою про надання йому повного пакету документів, у тому числі рахунків на оплату спожитих обсягів природного газу або повернути спожитий газ, спростовуються таким:

- як убачається з матеріалів справи, Комбінат звернувся до позивача із листом (вих.№57 від 17.07.2023), в якому повідомляв, що про наявність зобов`язання за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» йому стало відомо лише з ухвали суду у даній справі, будь -яких інших повідомлень від позивача товариство не отримувало. Відповідач просив позивача направити на адресу споживача письмову форму зазначеного договору та рахунки на оплату поставленого природного газу;
- відповідачем сплачено суму основного боргу 17.08.2023 у повному обсязі (4 209 323,13 грн);
- з огляду на відсутність у матеріалах справи належних доказів повідомлення відповідача про початок здійснення постачання природного газу та направлення рахунків на оплату природного газу відповідно до умов Типового договору щодо способу такого повідомлення (направлення поштою), господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для нарахування позивачем відсотків річних (період нарахування з 01.09.2022 до 30.04.2023, 01.10.2022 до 30.04.2023) та інфляційних втрат (період нарахування з 01.09.2022 до 30.04.2023, з 01.10.2022 до 30.04.2023), оскільки, відповідач не був повідомлений, а відтак обізнаний про свої зобов`язання та їх розмір з причин, що не залежали від нього та не мав можливості приступити до належного виконання зобов`язання;
- ураховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції погодилася з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення 3% річних - 83 725,15 грн та інфляційних втрат - 393 168,54 грн через їх необґрунтованість.

6.12. Ухвалюючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції встановив, зокрема, таке.

6.12.1. За результатом апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 у справі №922/2822/23 Східним апеляційним господарським судом прийнято постанову від 09.02.2024, якою апеляційну скаргу Компанії залишено без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 30.10.2023 у справі №922/2822/23 залишено без змін.

6.12.2. У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заявив про орієнтовний розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, зокрема: 1) очікувані витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 30 000 грн; 2) очікувані витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн у зв`язку з залученням представника відповідача для участі в судових засіданнях у суді апеляційної інстанції. Представник відповідача просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 грн, докази понесення яких будуть надані відповідачем з урахуванням вимог частини восьмої статті 129 ГПК України.

6.12.3. Представник Комбінату 13.02.2024 (з дотриманням п`ятиденного строку з дня прийняття постанови суду апеляційної інстанції від 09.02.2024) подав заяву (вх.№2276) про відшкодування судових витрат, в якій на підставі статей 124, 126, 129 ГПК України просить стягнути з Компанії на користь Комбінату понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у даній справі у розмірі 32 600 грн.

6.12.4. До заяви надано: ордер серії АХ №1164837 про надання правничої допомоги Комбінату на підставі договору про надання правової допомоги від 21.12.2023 №21/12-23, у тому числі і у Східному апеляційному господарському суді адвокатом Степанюк О.А., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.09.2011 №4007; акт від 12.02.2024 №1 прийому адвокатських послуг до договору №21/12-23 від 21.12.2023 про надання правової (правничої) допомоги, докази надіслання вказаної заяви позивачу.

6.12.5. Позивач 05.02.2024 подав клопотання (вх.№1784) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому зазначив, що в порушення частин третьої, четвертої статті 126 ГПК України відповідач не подав суду детальний опис робіт (наданих послуг), вартість кожної з наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Також, вважає, що не надання належних доказів на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, визнання відповідачем факту споживання природного газу з ресурсу ПОН, можна дійти висновку про те, що відповідачем не дотримано принципу добросовісності, розумності та співмірності заявлених до відшкодування витрат з урахуванням винесеного рішення про часткове задоволення позовних вимог, складності справи, виконаних адвокатом робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а, отже, відповідачем не доведено необхідність понесених витрат та законність. Позивач просить у разі прийняття рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідачу, зменшити їх розмір на 90%.

6.12.6. Матеріали справи свідчать, що у відзиві на апеляційну скаргу у справі №922/2822/23 представник Комбінату адвокат Степанюк О.А., заявила попередній розмір судових витрат - 30 000 грн (витрати на правову допомогу) та вказала, що остаточний розрахунок та підтверджуючі докази будуть надані у порядку та строки, визначені частиною восьмою статті 129 ГПК України.

6.12.7. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 21.12.2023; рахунок-фактуру від 23.12.2023 №СФ-0000040 (юридичні послуги - для захисту та представництва інтересів у господарських судах у справі №922/2822/23) на суму 52 458 грн; платіжну інструкцію від 25.12.2023 №154 на суму 52     458 грн з призначенням платежу «передплата за юридичні послуги зг.рах.СФ-0000040 від 23.12.2023»; договір від 21.12.2023 №21/12-23; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.09.2011 №4007; ордер серії АХ №1164837 на надання правничої (правової) допомоги Комбінату на підставі договору про надання правової допомоги від 21.12.2023 №21/12-23 у Східному апеляційному господарському суді адвокатом Степанюк О.А. від 25.12.2023; акт  від 12.02.2024 №1 прийому адвокатських послуг по договору від 21.12.2023№21/12.23 про надання правової (правничої) допомоги; докази надіслання вказаної заяви з документами позивачу.

6.12.8. Як убачається з матеріалів справи, 02.06.2023 Комбінатом (клієнт) і адвокатським об`єднанням «Фортекс» (адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, відповідно до умов якого:

- клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу для захисту та представництва інтересів клієнта в господарських судах у справі №922/2822/23 (пункт 1.1);
- адвокатське об`єднання зобов`язується надати таку правову (правничу) допомогу:
• підготувати обґрунтування правової позиції у справі з урахуванням вимог діючого законодавства України та практики Верховного Суду;
• при необхідності та на вимогу клієнта брати участь у судових засіданнях (у тому числі у режимі відеоконференцій) під час розгляду справи та представляти його інтереси в господарських, апеляційних господарських судах, Верховному Суді;
• при необхідності подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, складати та подавати листи, клопотання, запити, заяви, відзиви, заперечення, додаткові пояснення, скарги та інші документи правового характеру, користуючись при цьому усіма правами та виконуючи усі обов`язки, що їх закон надає відповідачу;
• подавати від імені клієнта заяви, у тому числі апеляційні та касаційні скарги, інші звернення, давати усні та письмові пояснення, відзиви, доводи, міркування та заперечення, подавати та одержувати різного роду документи у справі (рішення, постанови, ухвали та інші документи);
• при необхідності знайомитись з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали та докази, заявляти клопотання та відводи;
• підписувати та завіряти усі необхідні документи, а також виконувати усі інші дії, пов`язані з цим договором;
• адвокатське об`єднання не має обмежень під час представництва інтересів клієнта в господарських судах (пункт 1.2);
- договір вступає в дію з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2024 (пункт 3.1);
- ціна адвокатських послуг згідно з даним договором фіксується актом (актами) наданих послуг, що підписується сторонами, та залежить від складності витраченого часу, фактичної кількості та обсягу наданих адвокатських послуг та не може перевищити 52 458 грн. При визначенні ціни адвокатських послуг з надання правової (правничої) допомоги по договору сторони узгодили такі розцінки по їх вартості:
• гонорар за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (без участі в судових засіданнях) в розмірі 30 000 грн;
• представництво інтересів клієнта та участь у судовому засіданні особисто адвокатом (не в режимі відео-конференції) у межах м. Київ - 9 900 грн (без ПДВ) за 1 засідання;
• представництво інтересів клієнта та участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції -2 600 грн(без ПДВ) за 1 засідання;
• представництво інтересів клієнта та участь у судовому засіданні особисто адвокатом (не в режимі відеоконференції) у межах м. Харків - 3 900 грн (без ПДВ) за 1 засідання;
• складання будь-якого процесуального документа під час розгляду справи у суді касаційної інстанції - 1 500 грн за 1 годину;
• ціна за даним договором не включає в себе розмір судового збору та інших видів судових витрат, що визначені у пунктах 2-4 частини третьої статті 123 ГПК України (пункт 4.1);
- кількість та обсяг надання адвокатських послуг (правової (правничої) допомоги визначається адвокатським об`єднанням з урахуванням позиції клієнта та обставин розгляду справи у судах. Надання адвокатських послуг підтверджується підготовленими згідно з даним договором правовими документами, що необхідні для розгляду справи у суді (пункт 4.2);
- оплату (передоплату) послуг згідно з даним договором клієнт проводить протягом 3 днів з дня виставлення рахунку адвокатським об`єднанням (пункт 4.3).

6.12.9. Згідно з витягом з реєстру адвокатів України адвокат Степанюк О.А. належить до адвокатського об`єднання «Фортекс».

6.12.10. Відповідно до акта №1 прийому адвокатських послуг до договору від 21.12.2023 №21/12.23 про надання правової (правничої) допомоги сторони, ураховуючи складність справи №922/2822/23, якість та обсяги наданих адвокатських послуг, розраховану ціну позову у даній справі, склали цей акт про таке: на виконання умов договору від 21.12.2023 №21/12.23 про надання правової (правничої) допомоги станом на 12.02.2024 адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв такі адвокатські послуги:

- адвокатське об`єднання провело зустріч з клієнтом, підготувало обґрунтування правової позиції у справі на підставі поданих клієнтом документів, з урахуванням вимог діючого законодавства України та практики Верховного Суду, склало та подало відзив на апеляційну скаргу до Східного апеляційного господарського суду у справі №922/2822/23. Сторони погодились, що, ураховуючи обсяг, якість та тривалість надання адвокатських послуг, керуючись пунктом 4.1.2 Договору №21/12.23 від 21.12.2023 - гонорар за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (без участі в судових засіданнях) складає 30 000 грн (пункт 1);
- адвокатське об`єднання підготувало заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та представляло інтереси клієнта у судовому засіданні у справі №922/2822/23 у режимі відеоконференції - 09.02.2024 - вартість послуги згідно з пунктом 4.1.4 договору від 21.12.2023 №21/12.23 -2 600 грн (пункт 2).

6.12.11. Судом апеляційної інстанції встановлено, що послуги адвоката Комбінату під час апеляційного перегляду рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 у справі №922/2822/23 надані адвокатом Степанюк Ольгою Анатоліївною (ордер від 25.12.2023серії АХ №1164837, який виданий адвокатським об`єднанням «Фортекс»).

6.12.12. Матеріалами справи підтверджується той факт, що адвокатом Степанюк О.А. дійсно надавалась Комбінат професійна правнича допомога, зокрема, подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2023 у справі №922/2822/23, та 09.02.2023 адвокат Степанюк О.А. брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

6.12.13. Суд апеляційної інстанції виснував, що Комбінат згідно з положеннями статті 74 ГПК України довів надання товариству адвокатом послуг у суді апеляційної інстанції.

6.12.14. Позивач у клопотанні (вх.№1784) про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, посилаючись на порушення відповідачем частин третьої та четвертої статті 126 ГПК України - не подання суду детального опису робіт (наданих послуг), вартість кожної з наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; не дотримання відповідачем принципу добросовісності, розумності та співмірності заявлених до відшкодування витрат з урахуванням винесеного рішення про часткове задоволення позовних вимог, складності справи, виконаних адвокатом робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, просить зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідачу на 90%.

6.12.15. Дослідивши надані відповідачем на підтвердження судових витрат докази, обсяг і кількість підготовлених відповідачем заяв до суду апеляційної інстанції (відзив на апеляційну скаргу), суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що перелік послуг, які надані адвокатом та вказані в акті від 12.02.2024 №1 охоплюється правовою допомогою з формування правової позиції (консультації, правовий аналіз документів) та участю адвоката в режимі відеоконференції, що, у свою чергу, свідчить про розумну необхідність зменшення розміру судових витрат у цій частині до 16 300 грн, оскільки, розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірних з виконаною роботою в суді апеляційної інстанції.

6.12.16. У вирішенні питання щодо витрат на розроблення та подачу відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 30 000 грн та участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції у розмірі 2 600 грн, з урахуванням клопотання позивача про зменшення суми судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції, керуючись такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку не покладати на позивача витрати на розроблення і подачу відзиву та участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у повному обсязі, а тому керуючись вказаними критеріями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір таких витрат має становити 16 300 грн.

7. Межі та порядок розгляду справи судом касаційної інстанції
7.1. Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2024, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №922/2822/23 на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України за касаційною скаргою на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції.

7.2. Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2024, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі №922/2822/23 на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України за касаційною скаргою на додаткову постанову суду апеляційної інстанції.

7.3. Від відповідача 04.04.2024 через підсистему «Електронний суд» надійшов до Суду відзив на касаційні скарги.

7.4. Втім, у пункті 3 резолютивної частини ухвали від 15.03.2024 у справі №922/2822/23 вказано, що учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції до 02 квітня 2024 року, у свою чергу, відповідачем до відзиву клопотання,  визначені статтею 119 ГПК України, не подано.

7.5. З огляду на викладене, заслухавши думку учасників справи, Суд протокольною ухвалою від 09.04.2024 відзив у частині доводів щодо касаційної скарги на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції долучив як письмові пояснення, з огляду на статтю 42 ГПК України до матеріалів справи, та оцінюватиме їх у межах статті 300 ГПК України, в іншій частині як відзив (щодо оскарження додаткової постанови).

7.6. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

7.7. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
8.1. Предметом касаційного оскарження є:

- рішення суду першої інстанції в частині, яке залишено в силі постановою суду апеляційної інстанції, відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат;
- додаткова постанова суду апеляційної інстанції.

8.2. Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.3. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

8.4. Слід зазначити, що касаційне провадження у даній справі також відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

8.5. Так, скаржник вказує, що відсутній висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме: 

- виконання споживачем / відповідачем приписів частини другої статті 13 «Права та обов`язки споживача» Закону України «Про ринок природного газу» щодо зобов`язання споживача: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства у разі відсутності договору та умов договорів; 
- розділу ІІ «Порядок постачання природного газу споживачам, що не є побутовими», розділу VІ «Правила для постачальника "останньої надії"» Правил постачання природного газу при застосуванні інституту постачальника «останньої надії»; 
- застосування частини першої статті 612 «Прострочення боржника», частини першої статті 613 «Прострочення кредитора», статті 614 «Вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання», статті 625 «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання» ЦК України при виконанні постачальником та споживачем умов типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» в умовах введення війни з рф.

8.6. Відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

8.7. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність/відсутність подібності правовідносин та наявність/відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.8. Слід зазначити, що висновки Верховного Суду стосовно питання застосування норм права, наведених у пунктах 4.1 та 8.5 цієї постанови, у контексті спірних правовідносин, враховуючи обставини даної справи та вказані скаржником порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права, відсутні.

8.9. Отже, з огляду на відсутність таких висновків, необхідно з`ясувати наявність або відсутність неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

8.10. Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).

8.11. На думку скаржника, відповідач здійснював господарську діяльність навіть під час окупації, споживав природний газ під час дії окупації із ресурсу товариства з обмеженою відповідальністю «Веста» (далі - ТОВ «Веста») до 30.06.2022, здійснював обов`язки щодо сплати замовлених обсягів природного газу ТОВ «Веста» (очевидно що шляхом безготівковихрозрахунків через електронний банкінг), був включений до переліку споживачів, що виконують життєво важливі функції для забезпечення продовольчої безпеки на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.03.2022 №183, відповідно був обізнаний про надання йому особливого статусу і про те, що в разі відсутності іншого постачальника, йому буде здійснюватися постачання природного газу постачальником «останньої надії» за ціною 32 000 грн, вів комерційний облік споживання природного газу у липні-серпні 2022 року, надавав щомісячні звіти згідно даних комерційних вузлів обліку на паперових носіях, які приймалися та підписувалися представниками Куп`янської філії акціонерного товариства «Оператop газорозподільної системи «Харківгаз» за договором розподілу природного газу, та які оператором ГРМ було надано оператору ГТС для відображення в Інформаційній платформі, оператором ГРМ направлено постачальнику «останньої надії» в електронному вигляді 31.08.2022 Інформацію про споживачів, що включені у Реєстр споживачів постачальника «останньої надії» в тому числі і відповідача, проте відповідач стверджує що у нього не було інтернет-мережі і йому не було відомо про укладення договору постачання природного газу постачальником «останньої
надії».

8.12. Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що судами попередніх інстанцій встановлено, зокрема, таке:

- постачання природного газу постачальником «останньої надії» споживачам згідно з переліком споживачів здійснюється за ціною 32 000 грн, з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу;
- у зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи (оператор ГТС) за участю операторів газорозподільних систем (оператори ГРМ) об`єми природного газу, спожитого відповідачем у липні-серпні 2022 року, автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» - Компанію, і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем;
- Комбінат зареєстровано у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії», що підтверджується повідомленням про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ «Харківгаз», які були у попередній газовій добі зареєстровані у Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» з ЕІС-кодом - 56XOOOOOOBM3YOOS, підписані КЕП; форма 10 із відображенням споживача з ЕІС-кодом - 56XOOOOOOBM3YOOS - відповідач підписана КЕП; відомостями з інформаційної платформи оператора TTC щодо споживача з ЕІС-кодом 56XOOOOOOBM3YOOS;
- у зв`язку з військовими діями та окупацією населеного пункту, де знаходиться відповідач, на виконання пункту 4 розділу 6.2 Типового договору, Компанією направлялися на електронну адресу через електронний кабінет відповідача у програмі 1С повідомлення про здійснення постачання природного газу із ресурсу ПОН у вигляді підписаного зі сторони позивача Типового договору. На виконання пункту 4.3 Типового договору позивачем направлялися на електронну адресу через електронний кабінет відповідача у програмі 1C: копію акта №10410 та рахунку на оплату від 10.08.2022 №21488, дата направлення 12.08.2022; копію акта №11350 та рахунку на оплату від 10.09.2022 №23410, дата направлення 11.09.2022. Вартість поставленого природного газу становить 4 209 323,13 грн;
- відповідач включений до Реєстру постачальника «останньої надії» з 06.04.2022, проте до 01.07.2022 газ не споживав;
- згідно з пунктом 4.4 Типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено);
- згідно з пунктом 4.4 Типового договору споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу;
- пунктом 6.2 Типового договору, зокрема, передбачено, що постачальник зобов`язується: обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог та у порядку, передбачених Правилами постачання та цим договором; протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача;
- усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача. У разі отримання постачальником від споживача заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг усі документи і повідомлення за цим договором також можуть бути складені відповідно до законодавства про електронний документообіг та використання електронних документів. У такому разі такі документи і повідомлення мають юридичну силу оригіналу документа (пункт 11.5 Типового договору);
- отже, пунктами 4.4, 6.2 Типового договору передбачено, що зобов`язання постачальника протягом десяти робочих днів після початку постачання поінформувати споживача про здійснення постачання природного газу постачальником (із зазначенням дня початку постачання та діючої ціни на момент початку постачання) шляхом направлення письмового повідомлення на поштову адресу споживача;
- інформація про роботу поштових відділень на територіях, які перебували у тимчасовій окупації, розмішена на офіційному сайті АТ «Укрпошта», відтак, обставина про відсутність поштового зв`язку у м. Куп`янську у спірний період є загальновідомою, водночас матеріали справи містять і докази відсутності у відповідача Інтернет зв`язку в цей же період;
- таким чином, відповідач як суб`єкт ринку природного газу не мав доступу до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей та до електронного кабінету у програмі 1С;
- Комбінат звернувся до позивача із листом (вих.№57 від 17.07.2023), в якому повідомляв, що про наявність зобов`язання за Типовим договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» йому стало відомо лише з ухвали суду у даній справі, будь-яких інших повідомлень від позивача товариство не отримувало. Відповідач просив позивача направити на адресу споживача письмову форму зазначеного договору та рахунки на оплату поставленого природного газу;
- відповідачем сплачено суму основного боргу 17.08.2023 у повному обсязі (4 209 323,13 грн).

8.13. Також, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції виснував, що, з урахуванням умов пунктів 4.3, 4.4, 11.5 Типового договору, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставини поінформованості Комбінату про здійснення постачання природного газу шляхом направлення письмового повідомлення постачальником на поштову адресу споживача про початок такого постачання та діючої ціни, рахунків на оплату природного газу за цим договором поштою за замовчуванням (інших способів отримання рахунків між сторонами окремо не обумовлено), адже заяви про бажання використовувати у взаємовідносинах електронний документообіг на адресу постачальника споживач не надавав, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що зазначені повідомлення зроблені належним чином у спосіб, визначений умовами Типового договору.

8.14. Водночас, доводи скаржника про те, що одержання відомостей щодо діючого з 01.07.2022 постачальника природного газу перебуває у безпосередній залежності від вольової поведінки самого відповідача, який може отримати таку інформацію від оператора ГРМ, оператора ГТС, постачальника «останньої надії», а також з особистого кабінету на Інформаційній платформі або взагалі ухиляється від її отримання, визначені судом апеляційної інстанції як безпідставні, оскільки, такі доводи суперечать умовам Типового договору, адже, саме на постачальника умовами Типового договору покладено обов`язок про виставлення рахунків споживачу за поставлений газ та поінформування протягом 10 днів після початку постачання про здійснення постачання природного газу саме засобами поштового зв`язку.

8.15. Верховний Суд виходить з того, що період споживання відповідачем природного газу, а саме липень-серпень 2022 року, повністю охоплюється з періодом окупації м. Куп`янська Харківської області (з 27.02.2022 до 09.09.2022), що є загальновідомою обставиною.

8.16. Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що загальновідомість вказаних обставин підтверджується відомостями з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (набрав чинності з 27.12.2022), з якого вбачається, що м. Куп`янськ Куп`янської міської територіальної громади: з 27.02.2022 до 09.09.2022 знаходилось під тимчасовою окупацією збройними формуваннями російської федерації; з 09.09.2022 по 17.09.2022 визнано територією активних бойових дій; з 17.09.2022 вважається територією можливих бойових дій.

8.17. Наведеним спростовується твердження скаржника про те, що зазначений висновок судів попередніх інстанцій  є наслідком неправильного застосування норм матеріального права.

8.18. Висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача Інтернет зв`язку у спірний період і неможливість здійснити доступ до Інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображених відомостей та до електронного кабінету у програмі 1С, засновані судами попередніх інстанцій за результатами досліджених ними даних.

8.19. Суд погоджується з доводами позивача про те, що ним вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про постачання природного газу у спірний період саме шляхом електронного документообігу.

8.20. Втім, Компанія після відновлення поштового зв`язку у місті Куп`янську (26.10.2022) не вчинила дії спрямовані на належне виконання умов типового договору постачання природного газу постачальника «останньої надії» в частині надсилання документів засобами поштового зв`язку.

8.21. У силу приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.22. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

8.23. Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину. Загалом зміст цих принципів (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної плати Верховного Суду Касаційного господарського суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

8.24. Велика Палата Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20, виклала правову позицію такого змісту:

- добросовісність є не тільки однією з основоположних засад цивільного законодавства, а також імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України); - - добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення;
- тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

8.25. Отже, з урахуванням обставин справи, які встановлені судами попередніх інстанцій, зважаючи на винятковий характер періоду постачання природного газу (окупація міста, в якому розміщено Комбінат, відсутність поштового зв`язку, що обумовило невиконання Компанією типового договору в частині надсилання документів поштою, та мережі Інтернет, що мало своїм наслідком відсутність у відповідача об`єктивної можливості бути проінформованим про наявність договірних відносин і заборгованості перед позивачем), у силу принципів справедливості, добросовісності і розумності, оскаржувані судові рішення у контексті узагальнених доводів скаржника та відповідача відповідають приписам статті 236 ГПК України та доводи щодо порушення норм матеріального права, вказаних у пунктах 4.1 та 8.5 цієї постанови не знайшли свого підтвердження.

8.26. Суд акцентує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

8.27. Верховний Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для скасування судових рішень і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

8.28. Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду даного господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

8.29. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 зі справи №373/2054/16-ц).

8.30. Отже, суди попередніх інстанцій з урахуванням особливих фактичних обставин цієї справи вирішуючи спір, встановили обставини справи з урахуванням доводів та доказів наданих сторонами, дослідженими та оціненими у порядку статей 210, 86 ГПК України.

8.30. З огляду на викладене доводи касаційної скарги на рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження, та підстави для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні.

8.31. Стосовно доводів касаційної скарги на додаткову постанову суду апеляційної інстанції, слід вказати таке.

8.32. Скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував положення статей 123, 126, 129 ГПК України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» без урахування висновку щодо застосування таких норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 28.12.2019 у справі №924/122/19, постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, що призвело до безпідставного стягнення з позивача необґрунтованої суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 300 грн на користь відповідача. 

8.33. Також, скаржник зазначає, що додаткова постанова суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 124, 126, 129 ГПК України, статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

8.34. Зі змісту оскаржуваної додаткової рішення вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32 600 грн, однак, суд апеляційної інстанції заяву Комбінату про відшкодування судових витрат на правничу допомогу задовольнив частково та стягнув 16 300 грн витрат на професійну правничу допомогу.

8.35. Суд апеляційної інстанції, вказав, зокрема таке:

- дослідивши надані відповідачем на підтвердження судових витрат докази, обсяг і кількість підготовлених відповідачем заяв до суду апеляційної інстанції (відзив на апеляційну скаргу), суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що перелік послуг, які надані адвокатом та вказані в акті від 12.02.2024 №1 охоплюється правовою допомогою з формування правової позиції (консультації, правовий аналіз документів) та участю адвоката в режимі відеоконференції, що, у свою чергу, свідчить про розумну необхідність зменшення розміру судових витрат у цій частині до 16 300 грн, оскільки, розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірних з виконаною роботою в суді апеляційної інстанції;
- у вирішенні питання щодо витрат на розроблення та подачу відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 30 000 грн та участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції у розмірі 2 600 грн, з урахуванням клопотання позивача про зменшення суми судових витрат, колегія суддів апеляційної інстанції, керуючись такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також, ураховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшла висновку не покладати на позивача витрати на розроблення і подачу відзиву та участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції у повному обсязі, а тому керуючись вказаними критеріями, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір таких витрат має становити 16 300 грн.

8.36. Верховний Суд виходить з того, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

8.37. Частиною п`ятою статті 129 ГПК України передбачено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

8.38. Верховний Суд наголошує на тому, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

8.39. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 

8.40. Верховний Суд в постанові від 28.12.2019 у справі 924/122/19, на яку посилається скаржник,  задовольняючи клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, зазначив: « 25. Суд касаційної інстанції враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). 26. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір».

8.41. Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №902/347/18, на які також посилається скаржник, зазначила про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

8.42. Зі змісту оскаржуваної додаткової постанови вбачається, що суд апеляційної інстанції, дослідивши надані відповідачем на підтвердження судових витрат докази (пункт 8.35 цієї постанови), ураховуючи, у тому числі критерій співмірності, обґрунтованості, пропорційності, розумності та зважаючи на доводи, зокрема, позивача, частково задовольнив заяву відповідача та присудив стягнути 16 300 грн, що вдвічі менше того розміру, який заявлявся Комбінатом (32 600 грн).

8.43. За твердженням скаржника, суд апеляційної інстанції не врахував правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 28.12.2019 у справі 924/122/19, від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №902/347/18. 

8.44. Разом з тим колегія суддів вважає, що зазначені скаржником постанови Верховного Суду не містить протилежної позиції щодо застосування положень статей 126, 129 ГПК України порівняно з позицією суду апеляційної інстанції у справі, що переглядається. 

8.45. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги в частині додаткової постанови, не знайшли свого підтвердження.

8.46. Отже, оскільки, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження, то підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог і зменшення заявленої відповідачем суми судових витрат на професійну правничу допомогу до 3     600 грн відсутні.

8.47. Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві на касаційні скарги, з огляду на вказані вище висновки Верховного Суду, наведені у цій постанові.

8.48. Верховний Суд окремо вважає за необхідне вказати, що у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

8.49. Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

8.50. Слід зазначити, що в силу приписів частини другої статті 309 ГПК України формальні порушення не можуть бути підставою для скасування з формальних міркувань правильного по суті і законного рішення.

8.51. ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

8.52. У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

8.53. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційних скаргах, не спростовують вказаного висновку.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

9.2. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційних скаргах, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційні скарги позивача слід залишити без задоволення.

10. Судові витрати
10.1. У силу приписів статті 317 та статті 315 ГПК України, у постанові, яка набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає, зазначається про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

10.2. Судовий збір сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційні скарги позивача залишає без задоволення, а судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

10.3. Щодо означеного відповідачем у відзиві клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази понесення яких будуть надані з урахуванням вимог частини восьмої статті 129 ГПК України, то суд касаційної інстанції зазначає, що вказане клопотання буде розглянуто у строки і спосіб, передбачені ГПК України. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого ГПК України, наступатимуть наслідки, передбачені абзацом 3 частини восьмої статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 30.10.2023, постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.02.2024 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.03.2024 у справі №922/2822/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              Т. Малашенкова

Суддя                                                                                               І. Бенедисюк

Суддя                                                                                               А. Ємець