ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року 
м. Київ
cправа №  909/525/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В. Г. - головуючий, Картере В. І., Огородніка К. М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" (вх. № 1470/2024)

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024
у складі колегії суддів: Галушко Н. А. (головуючий), Желіка М. Б., Орищин Г. В.

за скаргою Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) 
щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька Миколи Миколайовича 

у справі № 909/525/19
за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька"
про стягнення страхового відшкодування в сумі 15 835,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи
1.          ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернулося до суду з позовом до ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" про стягнення страхового відшкодування в сумі 15 835,00 грн.
2.          23.07.2019 рішенням Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/525/19 позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ "Страхова компанія "Галицька"  на  користь ПрАТ  "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"   15 835,00 грн - страхового відшкодування, 1 921,00 грн - судового збору.
3.          14.08.2019 на виконання цього рішення судом видано наказ.
4.          Наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 909/525/19 від 14.08.2019 було пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця Солонька М. М.
5.          19.03.2020 рішенням загальних зборів ПрАТ "Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна" змінено назву компанії на АТ "Страхова компанія "ІНГО".
6.          04.05.2020 між приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. та АТ "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута М. А. був укладений договір про додаткову винагороду приватного виконавця. Предметом вказаного договору є здійснення заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчих документів, за додаткову винагороду приватного виконавця.
7.          Пунктами 3.3-3.4 вказаного договору визначено, що сторони домовилися, що стягувач сплачує додаткову винагороду виконавцю на підставі рахунку-фактури, який є Актом виконаних робіт та наданих послуг. Кошти, які надійшли на рахунок виконавця для зарахування винагороди, поверненню виконавцем не підлягають. 
8.          24.09.2020 приватним виконавцем Солонько М. М. був складений рахунок-фактура на суму 3 578,85 грн для сплати АТ "Страхова компанія "ІНГО" додаткової винагороди на виконання наказу № 909/525/19 від 14.08.2019 про стягнення з АТ "Страхова компанія "Галицька" на користь стягувача боргу.
9.          АТ "Страхова компанія "ІНГО" було сплачено кошти в сумі 3 578, 85 грн  згідно платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020, призначення платежу: на виконання наказу № 909525/19 від 14.08.2019 Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з АТ "Страхова компанія "Галицька" на користь АТ "Страхова компанія "ІНГО" боргу.
10.          23.11.2020 приватний виконавець Солонько М. М. повернув виконавчий документ, наказ суду № 909/525/19 від 14.08.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
11.          28.11.2022 АТ "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до приватного виконавця Солонька М. М. із заявою про повернення авансового платежу, сплаченого згідно вищевказаної платіжної інструкції. Відповіді на заяву приватним виконавцем не надано, авансові платежі не повернуто.
12.          14.08.2023 до Господарського суду Івано-Франківської області від АТ "Страхова компанія "ІНГО" надійшла скарга № 1142 від 08.08.2023 (вх.№9587/23) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця, в якій скаржник просив суд: визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. незаконними;  зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 3 578,85 грн відповідно до платіжної інструкції №15342 від 24.09.2020 на рахунок стягувача - АТ "Страхова компанія "ІНГО".
13.          Зазначена скарга обґрунтована тим, що авансовий внесок, сплачений АТ "Страхова компанія "ІНГО", підлягає поверненню, оскільки виконавчий документ приватним виконавцем не було прийнято до виконання, виконавче провадження не відкривалось, виконавчі дії не проводились, витрати на проведення виконавчих дій приватним виконавцем не здійснювались. Окрім того, АТ "Страхова компанія "ІНГО" зазначає, що йому не відомо про наявність договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020, укладеного між Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Солонько М. М. та АТ "Страхова компанія "ІНГО" в особі Бута М. А., та вказує на те, що АТ "Страхова компанія "ІНГО" не є стороною в даному договорі, оскільки товариство не уповноважувало та не надавало Буту М. А. дозволу підписувати будь-які договори від імені компанії.
14.          Приватний виконавець Солонько М. М., заперечуючи проти задоволення скарги вказав, що АТ "Страхова компанія "ІНГО" були сплачені кошти на рахунок приватного виконавця не в якості авансового внеску, а в якості додаткової винагороди приватного виконавця, про що свідчить підписання сторонами договору про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020. До того ж, АТ "Страхова компанія "ІНГО" пропущено процесуальні строки для оскарження дій та бездіяльності приватного виконавця.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
15.          12.09.2023 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у справі  № 909/525/19 скаргу АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця задоволено. Визнано дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. незаконними та зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. повернути невикористані кошти авансового внеску в сумі 3 578,85 грн відповідно до платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020 на рахунок стягувача - АТ "Страхова компанія "ІНГО" після повернення без виконання наказу № 909/525/19 про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" на користь ПрАТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" 15 835,00 грн страхового відшкодування, 1 921,00 грн судового збору. 
16.          Задовольняючи скаргу АТ "Страхова компанія "ІНГО", суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем порушено вимоги статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки частиною четвертою цієї статті унормовано, що при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок, що не було зроблено приватним виконавцем.
17.          За висновком суду першої інстанції, угода між приватним виконавцем і стягувачем про додаткову винагороду приватного виконавця може бути укладена тільки у випадку винесення постанови про відкриття виконавчого провадження разом з постановою про стягнення основної винагороди. Твердження  приватного  виконавця  про  те,  що  сплачені  кошти  у  розмірі   3 578,85 грн були зараховані як додаткова винагорода, не відповідає дійсності, оскільки виконавче провадження відкрито не було, а договір про додаткову винагороду приватного виконавця від 04.05.2020 підписано не уповноваженою особою. 

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
18.          06.02.2024 постановою Західного апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено та підписано 19.02.2024) ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі №909/525/19 скасовано. Скаргу АТ "Страхова компанія "ІНГО" № 1142 від 08.08.2023 (вх. № 9587/23 від 14.08.2023) щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. залишено без розгляду. Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покладено на позивача. Стягнуто з АТ "Страхова компанія "Інго" на користь приватного виконавця Солонько М. М. 2  684,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
19.          За висновком апеляційного суду, скарга АТ "Страхова компанія "Інго" підлягає залишенню без розгляду на підставі частини другої статті 118 ГПК України, оскільки була подана з пропуском встановленого статтею 341 ГПК України строку на оскарження дій приватного виконавця, а клопотання про поновлення такого строку скаржником заявлено не було. При цьому суд, вирішуючи питання щодо дотримання АТ "Страхова компанія "Інго" процесуального строку, передбаченого для оскарження дій або бездіяльності виконавця, судова колегія враховує, зокрема, висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.02.2022 № 925/308/13-г, про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх справ у виконавчому провадженні.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
20.          26.02.2024 (згідно з відміткою на поштовому конверті) АТ "Страхова компанія "ІНГО" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 та залишити в силі ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі № 909/525/19; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
21.          За твердженням скаржника, судом апеляційної інстанції порушено вимоги статтей 86, 236 ГПК України, невірно досліджено докази, невірно надано оцінку цим доказам, прийняте судом рішення не обґрунтоване на засадах верховенства права. 
22.          АТ "Страхова компанія "ІНГО" зазначає, що апеляційний суд не врахував висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі   № 760/19348/20 (провадження № 61-7645св21) про те, що триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу.
23.          Водночас, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2023 у справі № 909/525/19 скаржник вважає правомірною, ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права. АТ "Страхова компанія "ІНГО" вважає, що суд першої інстанції вірно дослідив матеріали справи з урахуванням всіх доказів, надав їм належну оцінку та дійшов вірного висновку щодо вини приватного виконавця Солонька М. М., а саме: порушення ним частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", яка передбачає, що при поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
24.          Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ           
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
25.          Статтею 300 ГПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
27.          У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
28.          Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
29.          На розгляд суду у цій справі поставлено питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця щодо неповернення авансових внесків, сплачених на підставі договору про додаткову винагороду за виконання наказу.
30.          Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
31.          Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження"  виконавче  провадження  здійснюється  з  дотриманням   таких засад:  1)  верховенства права;  2) обов`язковості  виконання  рішень;   3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;   6)   гласності  та   відкритості   виконавчого   провадження;     7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового  виконання  рішень  та  обсягу  вимог  за  рішеннями; 9)  забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
32.          Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
33.          Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
34.          При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок (абзац 13 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".
35.          Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців є однією із засад виконавчого провадження, встановлених статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження".
36.          Згідно з частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
37.          Згідно з частиною п`ятою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
38.          Положеннями статті 339 ГПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
39.          Приписами статей 339, 340 ГПК України передбачена можливість оскарження боржником або стягувачем дій/бездіяльності державного виконавця до того суду, який видав виконавчий документ на виконання свого рішення. Така скарга подається з метою судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого у відповідній справі.
40.          Стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" є загальною нормою по відношенню до статей 339 - 341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів державної виконавчої служби.
41.          Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, які знаходяться у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень", зокрема, щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений пунктом "а" частини першої статті 341 цього Кодексу (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 920/149/18 (провадження № 12-297гс18), від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19.
42.          Згідно з пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
43.          Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (частина друга статті 341 ГПК України).
44.          За приписами частини другої статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, що не позбавляє скаржника, з урахуванням частини другої статті 341 ГПК України, права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.
45.          Верховний Суд неодноразово зазначав (зокрема, у постановах від 01.11.2023 у справі № 904/3734/20, від 15.02.2024 у справі № 909/524/19, від 19.03.2024 у справі № 909/992/19), що передумовою для розгляду скарги на дії чи бездіяльність державного, приватного виконавця по суті є встановлення факту подання цієї скарги у строк, передбачений частиною першою статті 341 ГПК України, або наявності відповідного клопотання та обставин для поновлення такого строку, якщо його було пропущено з поважних причин.
46.          Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".
47.          Проте, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового  висновку про задоволення скарги АТ "Страхова компанія "ІНГО" щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М.М. 
48.          Зокрема, місцевий господарський суд не встановлював ні початок перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріплений у частині першій статті 341 ГПК України, ні дату звернення стягувача з відповідною скаргою, з дослідженням поведінки скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав. При цьому суд першої інстанції не надав оцінки доводам приватного виконавця про пропуск стягувачем строку для подання скарги. 
49.          Водночас, апеляційний господарський суд дослідив питання дотримання стягувачем строку подання скарги на дії та бездіяльність приватного виконавця.
50.          Як встановлено судом апеляційної інстанції та вже було зазначено вище, АТ "Страхова компанія "ІНГО" сплачено кошти в сумі 3 578,85 грн відповідно до платіжної інструкції № 15342 від 24.09.2020 з призначенням платежу: на виконання наказу № 909525/19 від 14.08.2019 Господарського суду Івано-Франківської області про стягнення з АТ "Страхова компанія "Галицька" на користь АТ "Страхова компанія "ІНГО" боргу.
51.          23.11.2020 приватний виконавець Солонько М. М. повернув виконавчий документ - наказ суду № 909/525/19 від 14.08.2019 стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", що підтверджується відміткою приватного виконавця на зворотному боці наказу та повідомленні про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.
52.          28.11.2022 АТ "Страхова компанія "ІНГО" звернулося до приватного виконавця Солонька М. М. із заявою про повернення авансового платежу, сплаченого згідно вказаної платіжної інструкції. Відповіді на заяву приватним виконавцем не надано, авансові платежі не повернуто.
53.          Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
54.          Пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України унормовано, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.
55.          Апеляційним судом у цій справі встановлено, що АТ "Страхова компанія "Інго" зі скаргою щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М. звернулось до суду 14.08.2023, тобто поза межами встановленого статтею 341 ГПК України десятиденного строку на оскарження дій приватного виконавця.
56.          Відповідно до частини другої цієї статті ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
57.          За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у положеннях статті 341 ГПК України, Суд доходить висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні; доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо. У цьому висновку Суд враховує, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя і сторони повинні очікувати їх застосування задля забезпечення дотримання принципу юридичної визначеності. Отже, під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 341 ГПК України, необхідно враховувати поведінку скаржника (чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо). А тому стягувач, який подав до відповідного органу заяву про вчинення відповідних виконавчих дій, однак не отримав задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді (висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 04.22.2022 у справі № 925/308/13-г).
58.          У висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 14.08.2019 у справі № 910/7221/17, від 12.01.2021 у справі             № 910/8794/17, від 12.10.2021 у справі № 918/333/13-г.
59.          З огляду на наведене та за встановлених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що скаржник - АТ "Страхова компанія "Інго", звернувшись до приватного виконавця Солонько М. М. із заявою №909/5251/19 від 28.11.2022 про повернення авансового внеску в сумі 3 578,85 грн, навіть не отримавши задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні, незалежно від того, чи отримав заявник від приватного виконавця певні документи виконавчого провадження або відповіді. При цьому, як встановлено апеляційним судом, АТ "Страхова компанія "Інго" у поданій скарзі не було заявлено клопотання про поновлення встановленого пунктом "а" частини першої статті 341 ГПК України строку, не було наведено жодних обставин та/або поважних причин, які б свідчили про неможливість з`ясування результатів розгляду заяви № 909/5251/19 від 28.11.2022, починаючи з листопада 2022 року та подання 14.08.2023 скарги на дії приватного виконавця у визначений законом строк.
60.          За приписами статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
61.          Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про  залишення  без  розгляду  скарги  АТ  "Страхова  компанія  "ІНГО"  щодо дій та бездіяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Солонька М. М.
62.          Колегія суддів вважає помилковими посилання АТ "Страхова компанія "ІНГО" на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22.12.2021 у справі №760/19348/20, з огляду на нерелевантність зазначеної практики обставинам справи, яка розглядається. Питання застосування строків звернення зі скаргою у порядку, визначеному нормами статей 339 - 341 ГПК України, у справі №  760/19348/20 не розглядалось, правові висновки щодо застосування зазначених норм права у тексті зазначеної скаржником постанови Верховним Судом не викладалися.
63.          Доводи касаційної скарги АТ "Страхова компанія "ІНГО" про порушення апеляційним судом вимог статтей 86, 236 ГПК України, та про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час касаційного розгляду, у зв`язку з чим Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги. 
64.          Водночас, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, суд касаційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
65.          Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), суди застосовують при розгляді справ як джерело права, повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
66.          У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання при розгляді спору у даній справі, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
67.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до фактичних обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
68.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 ГПК України, касаційна скарга АТ "Страхова компанія "ІНГО" підлягає залишенню без задоволення, а постанова Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/525/19- залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
69.          Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтями 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд, -

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Страхова компанія "ІНГО" залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.02.2024 у справі № 909/525/19- залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          В. Пєсков

Судді                                                                                                    В. Картере 

                                                                                                    К. Огороднік