ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року 
м. Київ

cправа №  925/1577/20(925/129/23) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В. Я. (головуючий), Жукова С.В., Огородніка К.М.,
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,

учасники справи:
позивач (боржник) - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14",
ліквідатор боржника арбітражна керуюча Носань Наталія Сергіївна - особисто (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
представник ліквідатора - Назаренко С.А., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
відповідач - Приватне підприємство "Іріда",
представник відповідача - Геращенко М.В., адвокат,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп",
представник третьої особи - Колесник Д.В., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С., не з`явився,
третя особа - Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області,
представник третьої особи - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу
Приватного підприємства "Іріда"
на рішення Господарського суду Черкаської області
від 11.10.2023
у складі судді: Боровика С.С.,
та постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 11.12.2023
у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О. (головуючий), Остапенка О.М., Доманської М.Л.,

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" в особі арбітражної керуючої Носань Наталії Сергіївни
до Приватного підприємства "Іріда"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп",
Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С.,
Головне управління Держпродспоживслужби в Черкаській області,
про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину

у межах справи № 925/1577/20 за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14"
про банкрутство
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог

1. Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21.12.2020 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп" (далі - ТОВ "Олімп") відкрито провадження у справі № 925/1577/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС 14" (далі - ТОВ "КОЛОС 14", боржник), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідно до статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), введено процедуру розпорядження майном товариства строком на 170 календарних днів, призначено розпорядником майна ТОВ "КОЛОС 14" арбітражного керуючого Назаренка Сергія Анатолійовича.

2. Постановою Господарського суду Черкаської області від 01.12.2021 визнано ТОВ "КОЛОС 14" банкрутом, розпочато ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражну керуючу Носань Наталію Сергіївну.

3. Від ТОВ "КОЛОС 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни до суду надійшла позовна заява про визнання недійсним договір купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020 та застосування наслідків недійсності правочину.

4. У позовній заяві ліквідатор посилається на те, що:

4.1. положення Договору купівлі-продажу № 1609/10/2020 від 16.09.2020 передбачають, що спірна сільськогосподарська техніка на дату підписання сторонами договору вже являється оплаченою, виходячи із п. 3.2. Договору, а тому надане до матеріалів справи платіжне доручення не підтверджує факт оплати Приватним підприємством "Іріда" (далі - ПП "Іріда", відповідач) на користь ТОВ "КОЛОС 14" грошових коштів в межах даного договору за спірну техніку, а тому договір являється безоплатним;

4.2. з положень пунктів 6.1, 6.2. Договору випливає, що передача техніки не оформлюється актом приймання-передачі, а наявність підписів на цьому договорі свідчить про те, що сільськогосподарська техніка передана у фактичне володіння ПП "Іріда", та одночасно із цим з моменту підписання цього Договору обома сторонами право власності на техніку переходить від ТОВ "КОЛОС 14" до ПП "ІРІДА";

4.3. директор ТОВ "КОЛОС 14" не мав повноважень на укладення Договору, оскільки положеннями статуту ТОВ "КОЛОС 14" передбачено, що надання згоди на укладення правочинів що виходить за рамки звичайної господарської діяльності товариства або базуються на незвичайних комерційних умовах (тобто будь-які договори, контракти, угоди чи домовленості, які не є виправданими з комерційної точки зору) належить до компетенції загальних зборів учасників товариства, а оскільки будь-якого рішення загальних зборів із наданням згоди на укладання оспорюваного договору, із зазначенням особи контрагента за договором, реквізитів договору до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області надано не було, та інших відомостей про існування такого рішення немає, позивач вважає, що згоди на продаж техніки керівником боржника отримано не було;

4.4. станом на дату укладення договору керівником ПП "Іріда" являвся ОСОБА_1, який одночасно із цим є засновником ТОВ "КОЛОС 14", а тому ТОВ "КОЛОС 14" вважається таким, що відчужило належну товариству сільськогосподарську техніку на користь заінтересованої особи в розумінні статті 1 КУзПБ, що є підставою для визнання його недійсним на підставі частини 2 статті 42 КУзПБ;

4.5. Договір укладено у підозрілий період (протягом трьох років до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "КОЛОС 14");

4.6. Договором завдано шкоди ТОВ "Олімп", перед яким у боржника, станом на дату укладення спірного договору існувала прострочена кредиторська заборгованість, яка не була погашена за рахунок проданої сільськогосподарської техніки, при цьому боржник знав про існування такої заборгованості та вона являлась предметом судового розгляду в Господарському суді Черкаської області на момент укладення спірних правочинів;

4.7. на момент вчинення оспорюваного правочину спірна сільськогосподарська техніка перебував в заставі АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", а тому її відчуження являється порушенням статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

5. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 у справі №925/1577/20 (925/129/23) позов задоволено повністю;
визнано недійсним договір купівлі-продажу оприскувача причіпного №1609/10/2020 від 16.09.2020, укладений між ТОВ "КОЛОС 14" та ПП "Іріда";
зобов`язано ПП "Іріда" повернути ТОВ "КОЛОС 14" оприскувач причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 ;
стягнуто з ПП "Іріда" на користь ТОВ "КОЛОС 14" 5   368,00 грн. витрат зі сплати судового збору та 24   000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

6. Суд першої інстанції дійшов наступних висновків:

6.1. спірний договір купівлі-продажу № 1609/10/2020 від 16.09.2020 укладений у підозрілий період (протягом трьох років до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "КОЛОС 14");

6.2. договір купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020 укладений між пов`язаними особами, оскільки керівником ПП "Іріда", покупцем за договором, являвся ОСОБА_1, який одночасно із цим досі є засновником ТОВ "КОЛОС 14" та представником, уповноваженим діяти від імені цього товариства, та згідно приписів статті 1 КУзПБ, являється заінтересованою особою стосовно ТОВ "КОЛОС 14";

6.3. станом на дату укладення договору купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020 ТОВ "КОЛОС 14" мало кредиторську заборгованість перед ТОВ "Олімп", стосовно примусового стягнення якої ТОВ "Олімп" подано до Господарського суду Черкаської області позовні заяви, провадження за якими відкрите до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу;

6.4. не зважаючи на отримання коштів від ПП "Іріда" в рахунок оплати за спірний оприскувач причіпний, ТОВ "КОЛОС 14" не здійснено погашення заборгованості перед ТОВ "Олімп", а погашено заборгованість перед АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" за договором про надання банківських послуг від 09.02.2017 № 215/2897853, граничний строк погашення якої станом на дату укладення договору купівлі-продажу оприскувача причіпного встановлений цим договором щонайменше до 08.02.2024, та при цьому зобов`язання ТОВ "КОЛОС 14" були забезпечені як заставою рухомого майна, так і покладено на ПП "Іріда" солідарний обов`язок щодо виконання зобов`язань ТОВ "КОЛОС 14", в разі ухилення останнього від їх виконання;

6.5. спірна техніка на момент укладення договору купівлі-продажу № 1609/10/2020 від 16.09.2020 перебувала в заставі АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", що являється порушенням статті 17 Закону України "Про заставу".

7. Під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлено:

7.1. 09.02.2017 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14", ПП "Іріда" було укладено Договір про надання банківських послуг № 215/2897853, згідно якого АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" зобов`язувалось надавати ТОВ "КОЛОС 14" та ПП "Іріда" банківські послуги, перелічені в договорі, в межах встановленого договором ліміту банківської послуги, а ПП "Іріда" та ТОВ "КОЛОС 14" приймати надані банком послуги та належним чином виконувати зобов`язання за договором, відносно наданої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку.

7.2. Пунктом 16 Договору про надання банківських послуг встановлено, що в день укладення Договору, але в будь-якому випадку до моменту отримання Банківської послуги за Договором вперше, Клієнт має укласти/забезпечити укладення третьою особою договори забезпечення.

7.3. Пунктом 17 Договору про надання банківських послуг встановлено, що Генеральний строк Договору (строк протягом якого клієнти банку повинні виконати усі боргові зобов`язання за Договором) - до 08.02.2024, Генеральний ліміт Договору (максимальна сума боргових зобов`язань клієнта за Договором на конкретну дату) - 5 000 000,00 грн.

7.4. 09.02.2017 разом із укладенням Договору про надання банківських послуг між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір застави №215/2897853-2, відповідно до якого ТОВ "КОЛОС 14" задля забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання банківських послуг від 09.02.2017, передано в заставу банку наступне рухоме майно:

- борона дискова БДВП-6,3 з прикотуючим катком БДВП-6,3, 2016 року виробництва, серійний номер 3228, інвентарний номер 96, місце знаходження - вул. Шевченка, буд. 80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 359 812,50 грн.;

- оприскувач причіпний JOHN DEERE М732-24m, 2015 року виробництва, серійний номер НОМЕР_1, інвентарний номер 91, місце знаходження -       вул. Шевченка, буд. 80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 846 713,33 грн.;

- культиватор HORSCH Tiger 4MT з катком TopRing, 2016 року виробництва, серійний номер 34642087, інвентарний номер 86, місце знаходження - вул. Шевченка, буд. 80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 1 175 436,67 грн.;

- трактор колісний NEW HOLLAND TD5.110, 2015 року виробництва, серійний номер HFD153977, реєстраційний номер НОМЕР_2 , місце знаходження - вул. Шевченка, буд. 80, с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 633 855,00 грн.

7.5. 27.02.2018 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір про зміну №1 до Договору застави №215/2897853-2 від 09.02.2017, відповідно до якого внесено зміни до п.11, п.13 Основного Договору, зокрема щодо майна, яке передано в заставу, а саме додатково включено наступне майно:

- перевантажувальний бункер-накопичувач ПБН-16, 2017 року виробництва, серійний номер 160274, інвентарний номер 00009, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 288 882,50 грн.;

- розпушувач JOHN DEERE 512, 2004 року виробництва, заводський номер N00512Х002694, інвентарний номер 00012, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 443 825,00 грн.;

- жниварка для збирання соняшника ЖНС-7,4 ДЖ, 2017 року виробництва, заводський номер 268052, інвентарний номер 00011, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 201 352,50 грн.;

- трактор колісний MASSEY FERGUSON MF8480, 2006 року виробництва, заводський номер R047022, двигун номер НОМЕР_3 , місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 1 190 470,83 грн.

7.6. 20.03.2019 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір про зміну №2 до Договору застави №215/2897853-2 від 09.02.2017, відповідно до якого внесено зміни до п.13 Основного Договору, щодо майна, яке передано в заставу, а саме додатково включено наступне майно:

- ваги автомобільні тензометричні електронні для зважування сільськогосподарської продукції типу ВАТ-80 вантажоприймальний пристрій "Тоннар" з довжиною платформи 18 м, 2018 року виробництва, заводський номер 735, інвентарний номер 00047, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 218 630,83 грн.;

- трактор NEW HOLLAND TD5.110, 2016 року виробництва, заводський номер HFD171394, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 517 184,17 грн.;

- трактор колісний NEW HOLLAND T8.410, 2017 року виробництва, заводський номер JJAT8410KHRE01123, місце знаходження - с. Стара Осота, Олександрійський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 3345210,00 грн.

7.7. 13.03.2020 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", ПП "Іріда" і ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір про зміну №8 до Договору про надання банківських послуг від 09.02.2017 №215/2897853, згідно якого внесено зміни до положень Основного договору, в тому числі в частині розміру ліміту банківської послуги та дат її поступового припинення, відповідно до якої встановлено, що чинність ліміту банківської послуги закінчується 01.04.2021.        

7.8. 29.04.2020 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір про зміну № 3 до Договору застави №215/2897853-2 від 09.02.2017р., відповідно до якого внесено зміни до п. 7, 11 Основного Договору, зокрема щодо рухомого майна, переданого в заставу, а саме додатково включено наступне майно:

- трактор колісний JOHN DEERE 6135B, 2018 року виробництва, заводський номер 1YR6135BCJN500627, місце знаходження - вул. Шевченка, буд.80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 896 345,83 грн.;

- бункер-накопичувач перевантажувальний ПБН-30, 2019 року виробництва, заводський номер 100737, місце знаходження - вул. Шевченка, буд.80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 750230,00 грн.

7.9. 04.06.2020 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "КОЛОС 14" було укладено Договір про зміну №4 до Договору застави №215/2897853-2 від 09.02.2017р., відповідно до якого внесено зміни до положень п.13 Основного Договору, зокрема щодо рухомого майна, що передавалось в заставу банку, а саме до складу заставного майна додатково включене наступне:

- коротка дискова борона Heliodor 9/700 KA, 2018 року виробництва, заводський номер 459240, місце знаходження - вул. Шевченка, буд.80, с. Стара Осота, Олександрівський район, Кіровоградська область, вартість за згодою між Заставодавцем і Банком - 920391,67 грн.

7.10. 30.12.2020 на адресу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - "Держпродспоживслужба") розпорядником майна було направлено запит № 02-02/165 від 24.12.2020, згідно якого просив надати інформацію про трактори, самохідні шасі, самохідні с/г дорожньо-будівельні та меліоративні машини, с/г техніку та інші механізми, які були зареєстровані за ТОВ "КОЛОС 14" за період з 01.01.2017 по дату надання відповіді на цей запит, та досі рахуються на обліку в Держпродспоживслужбі за цим товариством.

7.11. 12.01.2021 на поштову адресу розпорядника майна надійшов лист Держпродспоживслужби від 05.01.2021 № 17.3-10/135, відповідно до якого повідомлено про те, що згідно з даними уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи надана наступна інформація про реєстраційні дії за ТОВ "КОЛОС 14" за період 01.01.2017 по 05.01.2021:

7.12. 12.01.2021 на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області було направлено запит від 12.01.2021 № 02-02/28, яким розпорядник майна просив надати належним чином завірені копії документів, на підставі яких вищевказана техніка була знята з обліку за ТОВ "КОЛОС 14" та повідомити осіб, за якими ця техніка зареєстрована на момент надання відповіді на запит.

7.13. В ході процедури розпорядження майном стало відомо про те, що частина вищевказаної техніки ТОВ "КОЛОС 14" була перереєстрована на ПП "Іріда" (код ЄДРПОУ 24413994, бул. Шевченка, 200, м. Черкаси, 18000).

7.14. 17.03.2021 на поштову адресу розпорядника майна ТОВ "КОЛОС 14" надійшов лист Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області від 16.03.2021 №14-т/104-21, яким, на виконання ухвали господарського суду Черкаської області від 11.03.2021 по справі №925/1577/20, було надіслано належним чином завірені копії документів, що стали підставою для перереєстрації з ТОВ "КОЛОС 14" на користь ПП "Іріда" сільськогосподарської техніки, витребуваних судом.

7.15. На підставі наданих Головним управлінням Держпродспоживслужби в Черкаській області документів встановлено, що 16.09.2020 між ТОВ "КОЛОС 14" в особі генерального директора ОСОБА_3, та ПП "Іріда", в особі директора ОСОБА_1, було укладено договір купівлі-продажу №1609/10/2020.

7.16. Відповідно до п.1.1. цього Договору, за цим Договором Продавець (ТОВ "КОЛОС 14") зобов`язується передати оприскувач причіпний у власність Покупцю (ПП "Іріда"), а Покупець зобов`язується прийняти у власність оприскувач причіпний, який має такі характеристики:
оприскувач причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ "Колос 14", згідно Свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 , зареєстрований за Продавцем 27.12.2016 ДІСГ в Черкаській області.

7.17. Згідно п.3.1. Договору, за домовленістю сторін, продаж техніки вчиняється за 141   242,40 грн., разом з ПДВ, які отримані Продавцем від Покупця до підписання цього Договору.

7.18. Відповідно до п.3.2. Договору, Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану сільськогосподарську техніку.

7.19. Відповідно до п.6.1., п.6.2. Договору, право власності на оприскувач причіпний       у Покупця виникає з моменту підписання даного договору. Сторони домовилися, що передача техніки       Покупцю не оформлюється актом прийому-передачі, наявність підписів сторін на цьому Договорі свідчить про те, що техніка передана у фактичне володіння Покупцю.

7.20. 23.09.2020 ТОВ "КОЛОС 14" було виставлено ПП "Іріда" рахунок на оплату № 18, відповідно до якого зазначено ідентифікаційні ознаки техніки, розрахунковий рахунок ТОВ "КОЛОС 14" для перерахунку коштів, та вартість техніки.

7.21. Платіжним дорученням №1091 від 23.09.2020 було перераховано грошові кошти у розмірі 141   242,40 грн. від ПП "Іріда" на користь ТОВ "КОЛОС 14", призначення платежу: "Попередня оплата за оприскувач зг. рах №18 від 23.09.2020р. ПДВ 20 % = 23   540,40 грн.".

7.22. 09.10.2020 сторонами було складено видаткову накладну № 10, якою передано сільськогосподарську техніку від ТОВ "КОЛОС 14" до ПП "Іріда".

7.23. 16.10.2020 протоколом-рішенням зборів учасників ТОВ "КОЛОС 14" було уповноважено генерального директора ТОВ "КОЛОС 14" ОСОБА_3 провести всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та всі подальші процесуальні дії щодо продажу спірної сільськогосподарської техніки.

7.24. 16.10.2020 наказом керівника ТОВ "КОЛОС 14" ОСОБА_3 було доручено ОСОБА_1 провести всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та всі подальші процесуальні дії щодо продажу спірної техніки.

7.25. 16.10.2020 ТОВ "КОЛОС 14" було видано на ім`я ОСОБА_1 довіреність для проведення всіх необхідних дій щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та всі подальші процесуальні дії щодо продажу спірної техніки.

7.26. 19.10.2020 ТОВ "КОЛОС 14" було подано до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області заяву про зняття спірної техніки обліку.

7.27. 20.10.2020 ПП "Іріда" було подано до Головного управління Держпродспоживслужби в Черкаській області заяву про постановку на облік за підприємством спірної техніки, придбаного на підставі Договору купівлі-продажу, що є предметом позову.
До заяви були додані: належним чином завірена копія Договору купівлі-продажу трактора колісного № 1609/10/2020 від 16.09.2020р., видаткова накладна №10 від 09.10.2020, платіжне доручення №1091 від 23.09.2020, свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 27.12.2016, протокол-рішення Зборів власників (учасників) ПП "Іріда" від 16.09.2020, наказу ПП "Іріда" від 16.09.2020, висновку спеціаліста від 20.10.2020 №СТ014615.

7.28. 29.10.2020 техніку було знято з обліку за ТОВ "КОЛОС 14" та перереєстровано на ПП "Іріда".

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

8. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 апеляційну скаргу ПП "Іріда" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023р. у справі №925/1577/20 (925/129/23) - без змін.

9. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого господарського суду, що договір купівлі-продажу № 1609/10/2020 від 16.09.2020р. є таким, що порушує положення пункту 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 13 Цивільного кодексу України, отже є фраудаторним.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

10. ПП "Іріда" звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 та постанову  Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі №9 25/1577/20 (925/129/23), з вимогою прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

12. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи  № 925/1577/20 (925/129/23) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Жуков С.В., суддя - Огороднік К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.01.2024.
13. Ухвалою Верховного Суду від 24.01.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПП "Іріда", датою проведення судового засідання визначено 12.03.2024. 

14. 19.02.2024 до Верховного Суду від ліквідатора ТОВ "КОЛОС 14" арбітражної керуючої Носань Н.С. та ТОВ "Олімп" надійшли відзиви на касаційну скаргу з запереченнями проти вимог та доводів скаржника.

15. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2024 відкладено розгляд касаційної скарги ПП "Іріда", датою проведення судового засідання визначено 02.04.2024.

16. 13.03.2024 та 14.03.2024 засобами електронного зв`язку на адресу Касаційного господарського суду від представника ТОВ "Олімп" адвоката Колесника Д.В. та арбітражної керуючої Носань Н.С., надійшли заяви про проведення судового засідання у справі № 925/1577/20 (925/129/23) в режимі відеоконференції.
17. Ухвалою Верховного Суду від 20.03.2024 задоволено заяви представника ТОВ "Олімп" адвоката Колесника Д.В. та арбітражної керуючої Носань Н.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.Ухвалено проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.
18. 28.03.2024 та 18.04.2024 до Суду від арбітражної керуючої Носань Н.С. надійшли додаткові письмові пояснення щодо касаційної скарги ПП "Іріда".

19. Ухвалою Верховного Суду від 02.04.2024 відкладено розгляд касаційної скарги ПП "Іріда", датою проведення судового засідання визначено 23.04.2024.
20. Представник скаржника (відповідача) в судовому засіданні 23.04.2024 повністю підтримав вимоги касаційної скарги за доводами, наведеними у ній, просив Суд рішення Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 та постанову  Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі № 925/1577/20 (925/129/23) скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ "КОЛОС 14" в особі арбітражного керуючого Носань Наталії Сергіївни відмовити у повному обсязі.

21. Представники позивача в засіданні суду 23.04.2024 (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) проти вимог та доводів касаційної скарги заперечили, з підстав вказаних у відзиві та додаткових письмових поясненнях, просили касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржені судові рішення залишити без змін. 

22. Представник третьої особи (ТОВ "Олімп") в судовому 23.04.2024 (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) також заперечив проти вимог скаржника, з підстав їх безпідставності та необґрунтованості.

23. Інші учасники провадження у справі у судове засідання повноважених представників не направили. Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином. Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились. 

24. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (23.04.2024) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 23.04.2024.

25. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 06.02.2024 № 3564-IX, Верховний Суд розглядає справу № 925/1577/20 (925/129/23) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(ПП "Іріда")

26. В обґрунтування вимог касаційної скарги заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано положення статей 13, 16, 203, 215 Цивільного кодексу України, статей 7, 42 КУзПБ без врахування висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц, постанові  від 02.10.2019 у справі № 587/2331/16-ц, постанові  від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17, постанові  від 19.11.2019 у справі № 918/204/18, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, постанові від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, постанові від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), постанові від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, постанові від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, постанові 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 та постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, постанові від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16.
Доводи ліквідатора 
(арбітражної керуючої Носань Н.С.)

27. Арбітражна керуюча доводить:

27.1. будь-яких передумов для виконання боргових зобов`язань саме за рахунок сільськогосподарської техніки ТОА "КОЛОС 14", яка безпосередньо використовувалася в господарській діяльності, не було, оскільки Банк не звертався до ТОВ "КОЛОС 14" із вимогою про дострокове погашення боргових зобов`язань, графік повернення (погашення) Банківської послуги передбачав помісячне зменшення ліміту на 2 000 000,00грн щомісяця, тим самим за рахунок прибутку від здійснення господарської діяльності ТОВ "КОЛОС 14" могло погасити використаний кредит за кредитною лінією без необхідності продажу майна ТОВ "КОЛОС 14";

27.2. ПП "Іріда" являлося солідарним боржником перед АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" за зобов`язаннями ТОВ "КОЛОС 14", а тому у разу наявності заборгованості, яку ТОВ "КОЛОС 14" не могло погасити за власний рахунок, ПП "Іріда" могло виконати за свій рахунок як солідарний боржник;

27.3. продаж сільськогосподарської техніки ТОВ "КОЛОС 14" на користь ПП "Іріда" здійснено всупереч інтересам товариства, адже продаж того майна, яке безпосередньо використовується ТОВ "КОЛОС 14" в господарській діяльності, виходячи із її характеру та видів діяльності, що здійснюється ТОВ "КОЛОС 14", не може бути економічно обґрунтованим, оскільки позбавляв ТОВ "КОЛОС 14" можливості виконувати сільськогосподарські роботи (послуги) в тих же обсягах;

27.4. ПП "Іріда", будучи пов`язаною (заінтересованою) особою стосовно боржника, враховуючи, що директором ПП "Іріда" на момент вчинення спірного правочину був засновник ТОВ "КОЛОС 14", могло погасити боргові зобов`язання ТОВ "КОЛОС 14" напряму АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", враховуючи статус солідарного боржника за цим договором;

27.5. сам по собі продаж майна для отримання коштів від ПП "Іріда" був здійснений не з метою отримання прибутку, а виключно з метою виведення майна зі складу активів ТОВ "КОЛОС 14", задля подальшого ухилення можливих звернень стягнення на нього;

27.6. на момент дострокового виконання зобов`язання перед Банком за рахунок більшості сільськогосподарської техніки ТОВ "КОЛОС 14", ліквідних активів товариства, ТОВ "КОЛОС 14" мало заборгованість перед іншими кредиторами;

27.7. АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" не надавав будь-якої згоди на продаж заставного майна ТОВ "КОЛОС 14";

27.8. на момент вчинення спірного правочину, сторонами не було додержано вимоги частини 1 статті 203 ЦК;

27.9. висновки Верховного Суду на які посилається ПП "Іріда", сформовані в справах, де суб`єктний склад відмінний від складу у справах про банкрутство та не враховує специфіку правового режиму боржника;

Доводи третьої особи
(ТОВ "Олімп")

28. ТОВ "Олімп" доводить:

28.1. на момент відчуження сільськогосподарської техніки, ТОВ "КОЛОС 14" мало значний обсяг кредиторської заборгованості, підтвердженої відповідними рішеннями господарського суду (рішення від 10.09.2020 у справі № 925/651/20, рішення від 21.09.2020 у справі № 925/692/20);

28.2. наразі керівником ПП "Іріда" є ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 залишився представником підприємства, який має право діяти від його імені без довіреності. На дату укладення спірного договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 одночасно був засновником, представником ТОВ "КОЛОС 14" та керівником ПП "Іріда", тобто мав повноваження здійснювати управлінський вплив на обидві сторони спірного правочину;

28.3. на дату укладення спірного договору купівлі-продажу ТОВ "КОЛОС 14" було боржником перед ТОВ "Олімп", а заборгованість, яка виникла у 2017 та 2018 роках, складала 5   264   589,98 грн., що підтверджено судовими рішеннями Господарського суду Черкаської області  у справах № 925/651/20, №925/692/20;

28.4. спірна техніка на момент укладення договору купівлі-продажу перебувала в заставі АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", згоду на продаж який не надавав, що є порушенням статті 17 Закону України "Про заставу".

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

29. Відповідно до вимог частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29.1. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

29.2. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

29.3. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій 

30. Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

31. За приписами частини першої статті 2 Кодексу України з  процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

32. Частинами першою, другою статті 7 КУзПБ передбачено, що спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною яких є боржник, за правилами, визначеним ГПК України.

33. Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 20.02.2020 у справі № 922/719/16, від 28.09.2021 у справі № 21/89б/2011 (913/45/20), від 16.11.2022 у справі №44/38-б(910/16410/20), від 21.03.2023 у справі № 910/18376/20 (918/445/22).

34. Ліквідатор ТОВ "КОЛОС 14" арбітражна керуюча Носань Н.С., реалізуючи своє право та в межах наданих повноважень, звернулася до господарського суду, в межах справи про банкрутство ТОВ "КОЛОС 14", з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу оприскувача причіпного №1609/10/2020 від 16.09.2020, укладеного між ТОВ "КОЛОС 14" та ПП "Іріда".

34.1. У позовній заяві ліквідатор вказує на те, що спірний договір  має бути визнаний недійсним на підставі статей 215, 227 ЦК України, частини 2 статті 42 КУзПБ, як такий, що укладений боржником із заінтересованою особою, внаслідок якого майнових активів ТОВ "КОЛОС 14" стало недостатньо для задоволення вимог кредиторів, зокрема ТОВ "Олімп", та за своєю природою являється фраудаторним правочином, укладеним в порушення статей 3, 13, 92, 203 ЦК України, положень п. 8.3.16 Статуту ТОВ "КОЛОС 14", статті 17 Закону України "Про заставу".

35. Частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

36. Згідно частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

37. Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (п.5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Інакше кажучи, це дії, спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (п.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц та пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18).

38. Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі №910/3907/18). 

39. Розгляд та захист порушених справ у межах справи про банкрутство має певні характерні особливості, що відрізняються від позовного провадження. Передусім це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні специфічних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного. До таких засобів віднесено інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство, закріплений у статті 42 КУзПБ, який є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності.

40. Згідно з частиною першою статті 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

41. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (частина друга статті 42 КУзПБ).
Таким чином, законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами Цивільного кодексу України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються тоді коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.

42. На відміну від вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, законодавство про банкрутство (стаття 42 КУзПБ) не визначає вимоги до укладеного правочину, а врегульовує спеціальні правила та процедуру визнання недійсними правочинів (договорів), укладених боржником, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, та містить спеціальні положення щодо строків (сумнівного періоду протягом якого боржник вчиняє правочини), суб`єктів (осіб, які мають ініціювати право визнання договорів недійсними) і переліку підстав, за наявності яких можна визнавати правочини недійсними.

43. З огляду на сферу регулювання законодавства про банкрутство, загалом і за змістом вищевказаних норм, вони є спеціальними щодо загальних, установлених Цивільним кодексом України, підстав для визнання правочинів недійсними. Тобто ці норми передбачають додаткові, спеціальні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом, та особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку норм законодавства про банкрутство.

44. Оцінюючи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень про визнання недійсним оспорюваного додаткового договору, Верховний Суд вважає за необхідне врахувати правову позицію, викладену в постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі №      905/2030/19 (905/2445/19).

45. Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) дійшла таких висновків.

45.1. Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

45.2. Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

45.3. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

45.4. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: 

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі; 

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

46.  Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

47. Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається "про людське око", таким критеріям відповідати не може.

48. У контексті цього спору, слід звернути увагу на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі №904/7905/16: "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

49. Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 28.07.2022 у справі № 902/1023/19(902/1243/20)).

50. Таким чином, судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що здійснюється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам, отже, такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину, лише на підставі статті 234 ЦК України. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника.
51. У справі, що розглядається, заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020, укладеного між ТОВ "КОЛОС 14" та ПП "Іріда", подано з підстав наведених вище у пункті 4 цієї Постанови.

52. Суди першої та апеляційної інстанції, досліджуючи  доводи позивача встановили:
52.1. матеріали справи містять платіжне доручення № 1091 від 23.09.2020, згідно якого ПП "Іріда" перераховано на користь ТОВ "КОЛОС 14" грошові кошти у розмірі 141   242,40 грн., та виписка з розрахункового рахунку ТОВ "КОЛОС 14" в АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" № НОМЕР_5 , якою підтверджується, що грошові кошти у розмірі 141   242,40 грн. за платіжним дорученням №1091 від 23.09.2020 надійшли на рахунок боржника ТОВ "КОЛОС 14", що спростовує твердження позивача в частині того, що даний оскаржений Договір не є оплатним, а матеріали справи не містять доказів оплатності переданої боржником сільськогосподарської техніки на користь ПП "Іріда";

52.2. Пунктом 9.2.1. Статуту ТОВ "КОЛОС 14" встановлено, що Дирекція уповноважена на прийняття рішення щодо укладення договору, контракту, угоди або іншої домовленості із будь-якою особою, що розраховано (безпосередньо або опосередковано, одноразово або за декілька разів) на загальну суму не більш ніж еквівалент 500000,00 (п`ятсот тисяч) доларів США.

52.3. Згідно пункту 8.3.14 Статуту до компетенції загальних зборів учасників товариства належить, в тому числі, прийняття рішення щодо укладення будь-якого договору, контракту, угоди або іншої домовленості з будь-якою особою, що розраховано (безпосередньо або опосередковано, одноразово або за декілька разів) на загальну суму більш ніж еквівалент 100000,00 (сто тисяч) доларів США.

52.4. Відтак, загальні збори учасників товариства уповноважені погоджувати укладення правочинів загальною сумою більше ніж еквівалент 100000,00 доларів США, а Дирекція товариства - має повноваження на укладення правочинів на загальну суму не більше ніж еквівалент 500000,00 доларів США, що суперечить один одному.

52.5. В матеріалах справи міститься протокол-рішення зборів учасників ТОВ "КОЛОС 14" від 16.10.2020, відповідно до якого учасники товариства вирішили уповноважити генерального директора ТОВ "КОЛОС 14" ОСОБА_3 провести всі необхідні дії щодо зняття з реєстрації, постановки на облік та всі подальші процесуальні дії щодо продажу спірної техніки.

52.6.  положеннями Статуту ТОВ "КОЛОС 14", ні чинним законодавством не визначені вимоги щодо форми схвалення правочину, а тому надання повноважень генеральному директору ТОВ "КОЛОС 14" на вчинення дій щодо продажу оприскувача причіпного вже після укладення договору купівлі-продажу достатньою мірою свідчать про схвалення продажу техніки вищим органом управління, яким Статутом ТОВ "КОЛОС 14" надано повноваження на укладення таких правочинів.

52.7. Наявність в матеріалах справи рішення загальних зборів товариства свідчить про схвалення вчинення даного правочину.

52.8. Встановлені судами обставини спростовують твердження позивача про те, що директор ТОВ "КОЛОС 14" ОСОБА_3 не мав повноважень на укладення спірного Договору.

53. Щодо наявності у спірного договору купівлі-продажу ознак фраудаторного правочину та визнання його недійсним на підставі статті 42 КУзПБ, судами встановлено наступне.

54. За текстом Договору купівлі-продажу оприскувача причіпного від 16.09.2020р. №1609/10/2020 покупцем за цим договором являється ПП "Іріда" (код ЄДРПОУ 24413994), від імені якої, на час укладення правочину, діяв керівник підприємства - ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.01.2021р. №404329140072, який наявний в матеріалах справи.

54.1. Наразі керівником ПП "Іріда" є ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 залишився представником підприємства, який має право діяти від його імені без довіреності. 

54.2. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно ТОВ "КОЛОС 14", представником ТОВ "КОЛОС 14", який має право здійснювати дії, укладати правочини від імені товариства, та засновником товариства, є ОСОБА_1 .

54.3. ОСОБА_1 , на дату укладення спірного договору купівлі-продажу (16.09.2020), одночасно був засновником, представником ТОВ "КОЛОС 14" та керівником ПП "Іріда", тобто мав повноваження здійснювати управлінський вплив на обидві сторони спірного правочину.

54.4. ОСОБА_1 брав участь в прийнятті рішення про надання повноважень керівнику ТОВ "КОЛОС 14" - ОСОБА_3  на вчинення процесуальних дій щодо продажу спірного майна, був керівником ПП "Іріда", що вказує на наявність у нього повноважень щодо безпосереднього управління ПП "Іріда", в тому числі укладення будь-яких правочинів, укладення яких не обмежене положеннями статуту ПП "Іріда".

55. За висновками судів першої та апеляційної інстанції   ОСОБА_1 є в розумінні статті 1 КУзПБ заінтересованою особою стосовно ТОВ "КОЛОС 14".

56. В цій частині колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне:

56.1. За приписами статті 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

56.2. Якщо правочини у підозрілий період вчиняються із заінтересованими особами, повинна діяти ще одна правова презумпція, оскільки заінтересована особа знає про стан неплатоспроможності боржника при вчиненні правочину. Ця презумпція стосується осіб передбачених у статті 1 КУзПБ, де визначено коло заінтересованих осіб, а дія такої презумпції повинна накладати тягар доказування і на заінтересовану особу.
56.3. Згідно статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" та статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

56.4. Відповідно до наведеного у Податковому кодексі України визначення терміну "пов`язані особи" - це юридичні та/або фізичні особи, взаємовідносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють і які відповідають таким ознакам, юридична особа, що здійснює контроль за господарською діяльністю платника податку або контролюється таким платником податку чи перебуває під спільним контролем з таким платником податку; фізична особа або члени її сім`ї, які здійснюють контроль за платником податку (п.п.14.1.159 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

56.5. У статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції" міститься визначення поняття контролю, як вирішального впливу однієї чи декількох пов`язаних юридичних та/або фізичних осіб на господарську діяльність суб`єкта господарювання.

57. Отже, з огляду на зазначене та наявне у законодавстві тлумачення понять "заінтересовані особи" та "пов`язані особи", за встановлених обставин (пункт 54 цієї Постанови), суди дійшли правильного висновку, що спірний правочин укладено із заінтересованою особою, оскільки на час укладення спірного договору ОСОБА_1, хоч і опосередковано (через третіх осіб), однак був одночасно засновником, представником ТОВ "КОЛОС 14" та керівником ПП "Іріда", тобто мав повноваження здійснювати управлінський вплив на обидві сторони спірного правочину, який порушує права та законні інтереси інших кредиторів боржника.

58. В цій частині, колегія суддів також звертається до висновків Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах від 04.04.2023 у справі № 906/43/22, від 09.05.2023 у справі № 906/43/22 (906/458/22), за змістом яких однією з підстав для визнання договорів недійсними на підставі частини другої статті 42 КУзПБ є те, що спірний правочин укладено з юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи.

Тобто, в тому разі, якщо третя особа контролює дві юридичні особи, що являються сторонами одного правочину, то для боржника інша сторона  такого правочину являється заінтересованою особою, а саме юридичною особою, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи.

59. Крім того, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на наступне:

59.1. Відповідно до частини першої статті 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

59.2. Згідно частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

59.3. Системний аналіз частин першої та другої цієї норми дозволяє дійти висновку про те, що її структура визначає різні умови застосування підстав для визнання правочину недійсним.

59.4. Так, відповідно до частини першої статті 42 КУзПБ необхідною умовою для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, є встановлення обставин щодо порушення прав боржника або кредиторів внаслідок укладення такого правочину.

59.5. Тоді як частиною другою статті 42 КУзПБ не встановлено додаткових умов для визнання правочину недійсним, з підстав передбачених у ній, а визначено окремі, самостійні підстави для визнання недійсними відповідних правочинів.

60. Тобто,  саме по собі вчинення правочину із заінтересованою особою є самостійним наслідком його недійсності.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.04.2024 у справі № 910/5477/23.
61. Поміж тим, судами попередніх інстанцій на підставі пояснень та матеріалів справи, також було встановлено:

61.1. спірний договір купівлі-продажу № 1609/10/2020 від 16.09.2020 був укладений у підозрілий період (протягом трьох років до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "КОЛОС 14" - ухвала від 21.12.2020);

61.2. станом на дату укладення договору купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020 ТОВ "КОЛОС 14" мало кредиторську заборгованість перед ТОВ "Олімп", стосовно примусового стягнення якої ТОВ "Олімп" було подано до господарського суду Черкаської області позовні заяви, провадження за якими відкриті до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу;

61.3. за рахунок отриманих коштів від ПП "Іріда", ТОВ "КОЛОС 14" не було здійснено погашення вже існуючої на момент укладення спірного правочину заборгованості перед ТОВ "Олімп", а погашено заборгованість перед АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" за договором про надання банківських послуг від 09.02.2017 №215/2897853, граничний строк погашення якої, станом на дату укладення договору купівлі-продажу оприскувача причіпного, встановлений цим договором щонайменше до 08.02.2024. 
Зобов`язання ТОВ "КОЛОС 14" за договором про надання банківських послуг від 09.02.2017р. №215/2897853 були забезпечені, як заставою рухомого майна, так і покладено на ПП "Іріда" солідарний обов`язок щодо виконання зобов`язань ТОВ "КОЛОС 14", в разі ухилення останнього від їх виконання;

61.4. спірна техніка на момент укладення договору купівлі-продажу №1609/10/2020 від 16.09.2020 перебувала в заставі АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", що є порушенням статті 17 Закону України "Про заставу".

62. Встановлені судами обставини та порушення не спростовані ПП "Іріда" під час касаційного провадження.

63. Враховуючи встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини та їх правову кваліфікацію, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність ознак фраудаторності договору купівлі-продажу оприскувача причіпного № 1609/10/2020 від 16.09.2020, укладеного між ТОВ "КОЛОС 14" та ПП "Іріда", відтак визнання його недійсним.

64. За приписами частини 3 статті 42 КУзПБ у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

65. Відтак, місцевим судом правильно застосовано наслідки недійсності правочину шляхом зобов`язання ПП "Іріда" повернути ТОВ "КОЛОС 14" оприскувач причіпний марки JOHN DEERE M732, рік випуску 2015, заводський номер НОМЕР_1 .

66. Поміж іншим, за рішенням суду першої інстанції, з яким в подальшому погодився апеляційний суд, стягнуто з ПП "Іріда" на користь ТОВ "КОЛОС 14" 5   368,00 грн. витрат зі сплати судового збору та 24   000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

67. З цього приводу колегія суддів вважає необхідним вказати наступне:

67.1. Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

67.2. Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

67.3. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

67.4. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді та у випадку подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

67.5. Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

67.6. Однак розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

67.7. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

67.8. Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

67.9. Тобто за загальним правилом обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 126 ГПК України).

68. Як встановлено судами попередніх інстанцій, Позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 45 368,00 грн., з яких 5 368,00 грн. судового збору та 40 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

68.1. Позивачем до матеріалів справи було подано документи, що підтверджують витрати ТОВ «Колос 14» на професійну правничу допомогу: Договір про надання правової допомоги № 13-12-2021 від 13.12.2021р., Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 16.01.2023р. за Договором про надання правової допомоги № 13-12-2021 від 13.12.2021р., Додаткова угода № 09/01/2023-2 від 09.01.2023р. до Договору про надання правової допомоги № 13-12-2021 від 13.12.2021р.
69. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
70. Крім того, Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

71. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

72. Враховуючи викладене, здійснивши оцінку розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, приймаючи до уваги обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи заперечення відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення вимог Позивача в цій частині та необхідність покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн., адже цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру. 

73. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", а не "факту", переоцінка доказів виходить за межі повноважень Верховного Суду (стаття 300 ГПК).

Щодо доводів касаційної скарги  

74. Враховуючи обрану скаржником у цій частині підставу касаційного оскарження, передбачену приписами пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, колегія суддів зазначає, що в такому випадку підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

75. Верховний Суд зазначає, що під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій встановлені та досліджені всі обставини справи та їм була надана правова оцінка, а аргументи скаржника переважно стосуються заперечення обставин, встановлених судами попередніх інстанцій, та зводяться до їх переоцінки, що, у свою чергу, не може бути предметом розгляду в касаційному порядку в силу приписів частини другої статті 300 ГПК України. Судами попередніх інстанцій надано оцінку всім поданим сторонами доказам, до переоцінки яких, суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.

76. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

77. Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.

78. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

79. Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

80. Відповідно до пункту 1) частини 1 статті 308 ГПК України, суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

81. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

82. Враховуючи наведене вище, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав задоволення касаційної скарги та необхідність залишення рішення  Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі № 925/1577/20(925/129/23) без змін.

Судові витрати

83. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги ПП "Іріда" та залишенням без змін оскаржених судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України,  покладається на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України,  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,- 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Іріда" залишити без задоволення.

2. Рішення  Господарського суду Черкаської області від 11.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 у справі № 925/1577/20 (925/129/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили  з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                В.Я. Погребняк

Судді                                                                                          С.В. Жуков

К.М. Огороднік