УХВАЛА

21 травня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/108/23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                  
Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,
перевіривши матеріали касаційної скарги Міністерства юстиції України
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 (суддя Нечай О. В.)
і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 (головуючий суддя Буравльов С. І., судді Андрієнко В. В., Шапран В. В.) 
у справі № 910/108/23
за позовом Приватного підприємства "Бугенвіл"
до Міністерства юстиції України, 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача -  ОСОБА_1 , 
про визнання незаконним та скасування наказу,       
ВСТАНОВИВ:
10.05.2023 рішенням Господарського суду міста Києва, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023, позовні вимоги задоволено повністю.
04.04.2024 скаржник надіслав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі №   910/108/23. 
Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 05.04.2024 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ   О.   В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил   С.   К.
Ухвалою Верховного Суду від 18.04.2024 касаційну скаргу залишено без руху. Надано скаржникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме вказано на необхідність подання заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження разом із наведенням інших підстав для поновлення такого строку. 
На виконання вимог вказаної ухвали скаржник 29.04.2024 надіслав до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. 
Колегія суддів, розглянувши клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, які наводить у ній скаржник, не можуть вважитися поважними з огляду на таке.
Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.
У своєму клопотанні про поновлення строків (після усунення недоліків), скаржник зазначив, що з повним текстом оскаржуваної постанови він ознайомився 17.01.2024.
Також скаржник зазначив, що вперше подану касаційну скаргу йому було повернуто у зв`язку з неусуненням недоліків ухвалою Верховного Суду від 22.03.2024, однак у свою чергу вважає, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися із касаційною скаргою до Верховного Суду, а тому 04.04.2024 повторно надіслав касаційну скаргу. 
Скаржник у своєму клопотанні про поновлення строку (після усунення недоліків) знову зазначає про надмірне навантаження, пов`язане з розподіленням обов`язків на інших працівників відділу, а також зазначив про кадровий дефіцит і брак робочої сили, що потребує вжиття відповідних заходів з метою належної організації роботи відділу, оперативного залучення до виконання роботи нових працівників, тощо.  
Проте колегія суддів зазначає, що такі причини були визнані судом неповажними ухвалою Верховного Суду від 18.04.2024 про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначено, що такі обґрунтування не можуть бути розцінені судом як поважні причини чи непереборні обставини для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки такі доводи зводяться до внутрішньої організації роботи самого скаржника та його взаємовідносин з його представниками (працівниками).
Скаржник у своєму клопотанні про поновлення строку посилається на ухвали і постанови Верховного Суду, проте такі посилання не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновки у справах, на які він посилається, зроблені судами за інших встановлених обставин, які формують зміст правовідносин та зумовили прийняття відповідних судових рішень. 
Також зазначив, що по території міста Києва протягом  2023-2024 років збройними формуваннями російської федерації почастішали масові ракетні удари, внаслідок цього у місті Києві та Київській області систематично оголошувалися повітряні тривоги, під час яких представники Міністерства перебувають в укриттях та позбавлені можливості виконувати свої посадові обов`язки, що значно ускладнює своєчасність виконання покладених на працівників завдань. 
Інших (нових) підстав для поновлення пропущеного процесуального строку скаржник у своєму клопотанні не навів. 
Суд вважає за необхідне повторно зазначити, частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Щодо посилань скаржника на введення воєнного стану в України, колегія суддів зазначає, що такі обґрунтування не можуть бути визнано поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки скаржник жодним чином не обґрунтовує, яким чином введення воєнного стану та оголошення повітряних тривог по території міста Києва та Київської області самі по собі призвели до неможливості вчасно усунути недоліки вперше поданої касаційної скарги та в подальшому - пропуску строку на касаційне оскарження.
За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").
Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Проте скаржник у своєму клопотанні, після усунення недоліків, не навів достатніх (в тому числі нових) обґрунтувань пропуску процесуального строку, які можна було б вважати непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у клопотанні про поновлення строку (після усунення недоліків) не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску строку, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у його задоволенні.
Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 292 Господарського процесуального кодексу України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.
Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі № 910/108/23.
За таких обставин, керуючись статтями 234, пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2023 у справі № 910/108/23.
2. Матеріали касаційної скарги повернути скаржникові разом з доданими до неї додатками. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 О. В. Случ 
Судді                                                                                           Н. О. Волковицька   
                                                                                           С. К. Могил