ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/97/22 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Ємця   А.   А. (головуючий), Бенедисюка   І.   М., Колос   І.   Б.
за участю секретаря судового засідання Рєзнік   А.   В.,
представників учасників справи:
позивача - Оніщенка А. Ю, 
відповідача - Шляхетського А. Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"
на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 в частині задоволення позову (суддя Нечай   О.   В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 (головуючий суддя Михальська   Ю.   Б., судді Коробенко   Г.   П., Тищенко   А.   І.)
у справі №   910/97/22 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс"
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"
про стягнення 6   893   153,06   грн та розірвання договору,

ВСТУП
1. Спір у справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт із буріння групи свердловин на підставі договору, укладеного з відповідачем як замовником, які зазначено в актах приймання-передачі виконаних робіт, що їх відповідач не підписав без надання позивачу мотивованої відмови від їх підписання; з огляду на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань та позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, позивач вважає, що є підстави для розірвання спірного договору. Відповідно до вимог касаційної скарги, рішення судів попередніх інстанцій переглядаються в касаційному порядку в частині задоволення позовних вимог про стягнення боргу.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.1. У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецмехсервіс" (далі - ТОВ   "Спецмехсервіс", позивач) звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - АТ   "Укргазвидобування", відповідач), у якому просило стягнути 6   893   153,06   грн заборгованості за договором на виконання робіт з буріння групи свердловин за добовою ставкою від 26.05.2017 №   УГВ5440/18-17 (далі - договір) та розірвати зазначений договір.
1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Спецмехсервіс" зазначило, що АТ   "Укргазвидобування" як замовник, порушуючи норми чинного законодавства України та укладеного сторонами договору, неналежно виконало зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт на свердловині №   83 Західно-Сосновського газоконденсатного родовища (далі - свердловина №   83 Західно-Сосновського   ГКР), у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість на суму 6   893   153,06   грн (1   376   000   грн вартості за переміщення бурової установки на відстань до 30   км (зі свердловини №   77 на свердловину №   83) + 5   517   153,06   грн за монтування бурильного верстата); також, зважаючи на неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за договором, позивач вважає, що спірний договір підлягає розірванню.
Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій
2. Суди розглядали справу №   910/97/22 неодноразово.
2.1. Так, Господарський суд міста Києва рішенням від 12.09.2022 позовні вимоги в цій справі задовольнив повністю, розірвав укладений сторонами договір та стягнув з відповідача на користь позивача 6   893   153,06   грн заборгованості.
2.3. Рішення суду мотивоване тим, що роботи, виконані підрядником на свердловині №   83 (роботи з переміщення обладнання на відстань до 30   км зі свердловини №   77 на свердловину №   83 та з монтування бурильного верстата на свердловині №   83), є роботами, виконаними в межах укладеного сторонами договору, а тому їх вартість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
2.4. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання договору, суд установив обставини невиконання відповідачем як замовником умов договору щодо сприяння підрядникові у виконанні роботи в обсязі та порядку, встановлених договором, пункту 5.1.1 договору щодо надання підряднику проєктної документації, програми буріння та іншої необхідної документації для проведення робіт, що є істотним порушенням прийнятих відповідачем зобов`язань, внаслідок чого позивача значною мірою позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.
2.5. Північний апеляційний господарський суд постановою від 05.06.2023 рішення суду першої інстанції в цій справі скасував та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що позивач не довів, що виконані ним роботи були передбачені умовами договору. 
2.6. Верховний Суд постановою від 19.09.2023 рішення суду першої інстанції від 12.09.2022 та постанову суду апеляційної інстанції від 05.06.2023 у справі №   910/97/22 скасував, справу передав на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
2.7. Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, відмовляючи в позові, апеляційний суд не дослідив та не надав належної правової оцінки всім доказам у цій справі в їх сукупності, що стосуються правомірності   /   неправомірності зайняття позивачем майданчика №   83, зокрема, на які послався позивач, а саме: протоколам спільних нарад позивача і відповідача щодо забезпечення виконання календарного плану будівництва свердловини №   77 від 31.01.2018 та від 07.02.2018, а також наявним у матеріалах справи доказам щодо переписки сторін у справі, яка стосується майданчика №   83. 
2.8. Верховний Суд зазначив про передчасність висновків суду апеляційної інстанції про відхилення доводів позивача щодо поведінки відповідача з урахуванням того, як саме відбулося виконання робіт на свердловині №   77, оскільки апеляційний суд обмежився лише цитуванням доводів позивача без дослідження та надання оцінки наявним у матеріалах справи доказам, на підставі дослідження яких (як окремо, так і в сукупності) має встановлюватись поведінка сторін договору під час його виконання, зокрема листам, протоколам, проєктам додаткових угод, актам та іншим доказам, які містять інформацію щодо намірів сторін на виконання умов договору.
2.9. Також касаційний суд звернув увагу на ту обставину, що апеляційний суд відхилив односторонньо складені (майже через три роки після переміщення бурової установки) позивачем акти приймання-передачі виконаних робіт без врахування обставин укладення додаткової угоди до договору, за умовами якої сторони погодили, що роботи, виконані підрядником на свердловині №   77, які не передбачені договором і відповідно до акта про закінчення буріння свердловини від 05.10.2018 №   77 були закінчені, тобто у спірних правовідносинах додаткова угода щодо робіт на свердловині №   77 укладена майже через півтора року після їх закінчення, що, крім того, як й інші дії сторін у процесі реалізації договору, теж мало бути дослідженим у контексті оцінки добросовісності поведінки сторін під час виконання умов договору.
2.10. Щодо вимоги про розірвання договору Верховний Суд зазначив, що апеляційний суд не дослідив обставин справи в частині застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин статті 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК   України), а лише обмежився посиланнями відповідача на неправомірне застосування цієї норми. Суд першої інстанції не навів належного правового мотивування застосування до спірних правовідносин статті 652 ЦК   України, згідно з якою передбачено зміну або розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, тоді як позивач, обґрунтовуючи позов неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати за договором, послався на статтю 651 ЦК   України, у якій, зокрема, передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Також суди не надали оцінки обставинам виконання   /   невиконання умов укладеного договору стосовно його реалізації відповідачем у контексті наявності   /   відсутності матеріально-правових підстав для його розірвання.
2.11. Верховний Суд зауважив, що суди попередніх інстанцій, розглядаючи позовні вимоги про розірвання договору, не надали належної правової оцінки умовам договору щодо обсягу та етапності робіт, строку та графіка цих робіт у сукупності з поданими сторонами доказами щодо виконання робіт та їх прийняття. Тобто з урахуванням наявності   /   відсутності в договорі відкладальної умови щодо надання підряднику наступних свердловин (пункт   1.14.) судам належало дослідити обставини, які склались між сторонами під час виконання робіт підрядником за договором та їх прийняття замовником. Також суди мали б перевірити, чи є спірний договір дійсним на момент звернення до суду з вимогою про його розірвання.
2.12. За результатами нового розгляду цієї справи Господарський суд міста Києва рішенням від 24.01.2024, залишеним без змін згідно з постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024, позовні вимоги задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 6   893   153,06   грн заборгованості та 265   427,99   грн судового збору; в іншій частині позову відмовив; витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 2   270   грн та за подання касаційної скарги в розмірі 3   632 грн поклав на позивача; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 155   095,80   грн поклав на відповідача; заяву позивача про поворот виконання судового рішення у справі №   910/97/22 задовольнив частково; у поворот виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2023 у цій справі стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти на суму 158   500,80   грн; в іншій частині у задоволенні заяви відмовив.
2.13. Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, ухвалюючи судове рішення під час нового розгляду справи, виходив із такого:
- укладений сторонами договір з огляду на встановлений статтею 204 ЦК   України принцип правомірності правочину є належною підставою для виникнення у сторін спору взаємних прав та обов`язків у розумінні пункту   1 частини другої статті   11 цього Кодексу та за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання глави   61 ЦК   України;
- позивач-підрядник правомірно зайняв майданчик №   83 Західно-Соснівського ГКР з огляду на листування між сторонами щодо розміщення обладнання на свердловині №   83 (зокрема, за дорученням відповідача позивач розробив, а старший інженер з буріння відділу ІУП департаменту буріння відповідача погодив схему розміщення обладнання на свердловині №   83) та враховуючи поведінку відповідача-замовника при виконанні робіт на попередній свердловині №   77, яку за змістом додаткової угоди від 14.04.2020 сторони спору визначили першою свердловиною, на якій мають бути виконані роботи за договором;
- після виконання робіт із буріння свердловини №   77, що підтверджується підписаними представниками сторін актом про закінчення буріння свердловини №   77 від 05.10.2018 та актом про початок демонтажу бурової установки на свердловині №   77 від 05.10.2018, позивач побудував майданчик для свердловини №   83 та здійснив переміщення на неї бурильного верстата з обладнанням, про що складено акти приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П від 14.12.2021 на суму 1   376   000   грн і №   833С-М від 14.12.2021 на суму 5   517   153,06   грн, які позивач направив на адресу відповідача, проте, порушуючи вимоги пунктів 4.5., 4.6. договору, відповідач їх не підписав та не надав мотивованої відмови від їх підписання; 
- з огляду на виконання робіт на свердловині №   77, яка не була передбачена умовами договору і виконання робіт на якій узгоджено шляхом листування сторін, ненадання відповідачем позивачу всупереч положенням пунктів   1.9,   1.14, підпункту   5.1.1 пункту   5.1 договору наступної свердловини, проєктної документації, програми буріння та іншої необхідної документації для проведення робіт на ній, а також ураховуючи листування між сторонами щодо розміщення обладнання на свердловині №   83, є правомірним зайняття позивачем майданчика свердловини №   83, що також підтверджується присутністю на ній супервайзера відповідача, який відповідно до передбачених у договорі прав підписав акт про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №   83, акт про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83, а також добові рапорти за період з 22.10.2018 до 29.10.2018;
- доводи відповідача про те, що виконані позивачем роботи на першій свердловині були неуспішними, у зв`язку з чим він позбавився права отримати від замовника наступну свердловину, є безпідставними, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні відповідачем умов договору; передбачена пунктом 1.14. договору відкладальна умова (щодо надання відповідачем наступних двох свердловин за умови успішного виконання позивачем робіт із буріння перших двох свердловин) могла бути застосована лише після виконання робіт на двох свердловинах, натомість другу свердловину відповідач позивачеві не визначив, не надав проєктної документації, програми буріння та іншої необхідної документації для проведення робіт; також такі доводи відповідача спростовуються за змістом додаткової угоди від 14.04.2020 до договору, де сторони погодили, що свердловина №   77 є першою (а не єдиною, як доводить відповідач) свердловиною, де мають бути виконані роботи за договором;
- з аналізу статей 853, 882 ЦК України вбачається, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.03.2021 у справі №   910/11592/19, від 20.04.2021 у справі №   905/411/17 та від 14.07.2021 у справі №   911/1981/20); тобто підрядник не повинен учиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта; отже, замовник зобов`язаний здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт, при цьому відсутність підписаного сторонами акта виконаних робіт не може бути підставою для їх неоплати;
- обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт - негайно про них заявити (зокрема, шляхом надання обґрунтованої відмови від підписання акта виконаних робіт) закон покладає саме на замовника; якщо замовник, порушуючи вимоги статей 853, 882 ЦК   України, безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є, відповідно, порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК   України, статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України). Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №   910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №   921/254/18 та від 15.10.2019 у справі №   921/262/18;
- при цьому визнати прийнятими роботи можна лише у разі їх фактичного виконання; так, фактичне виконання позивачем робіт, зазначених в актах приймання-передачі виконаних робіт № 833С-П та № 833С-М від 14.12.2021, підтверджується актом про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №   83 та актом про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83;
- зважаючи на те що відповідач, порушуючи вимоги пунктів 4.5, 4.6 договору, у встановлений строк не підписав акти приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П від 14.12.2021 на суму 1   376   000   грн і №   833С-М від 14.12.2021 на суму 5   517   153,06   грн та не надав мотивованої відмови від їх підписання, такі роботи відповідно до пункту   4.7 договору та статей 853, 882 ЦК   України вважаються прийнятими в повному обсязі та підлягають оплаті відповідачем;
-          під час нового розгляду справи позивач змінив підставу позову щодо вимоги про розірвання договору зі статті 651 ЦК   України на статтю 652 цього Кодексу, однак у матеріалах справи відсутні докази зміни фактичних обставин справи після закінчення підготовчого засідання, як це визначено приписами частини четвертої статті   46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що унеможливлює зміну підстав позову після направлення цієї справи на новий розгляд;
- суд не встановив обставин втрати чинності договором, а тому з урахуванням передбаченого пунктом 1.14. договору порядку виконання робіт (групами по дві свердловини), враховуючи відсутність номерів свердловин та можливість виконання робіт на свердловинах, що не передбачені умовами договору, з подальшим внесенням до нього змін в цій частині (як, власне, і були виконані роботи на свердловині №   77), зважаючи на недоведення позивачем наявності всіх передбачених частиною другою статті 652 ЦК   України умов для розірвання спірного договору (зокрема, того що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору), вбачається можливим виконання сторонами зобов`язань за договором із досягненням заявлених його цілей;
- позивач не довів наявності всіх умов, передбачених частиною другою статті 652 ЦК   України, та існування обставин, визначених статтею 651 ЦК України, які, відповідно, є підставою для розірвання договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в цій частині.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.АТ "Укргазвидобування", не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 у справі №   910/97/22 в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, АТ "Укргазвидобування" із посиланням на пункт   1 частини другої статті   287 ГПК   України зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій у прийнятті рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №   910/97/22, задовольняючи позов щодо стягнення заборгованості за спірним договором, не врахували висновку, викладеного Верховним Судом:
- у постановах від 02.06.2023 у справі №   914/2355/21, від 15.08.2023 у справі №   914/8/22, від 16.08.2023 у справі №   914/131/22 щодо застосування статей 509, 626- 628, 837, 848, 853, 882 ЦК   України у співвідношенні зі статтями 187, 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), статтями 1, 9, 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №   88 (далі - Положення №   88) (щодо твердження судів попередніх інстанцій про фактичне виконання позивачем робіт та їх прийняття відповідачем на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П та №   833С-М від 14.12.2021 на загальну суму, що відповідає ціні позову в цій справі, які не свідчать про реальність такої господарської операції, оскільки первинні документи складені через три роки після здійснення господарської операції та не підтверджено реального відображення господарської операції у податковому обліку за цими первинними документами);
- у постановах від 30.09.2021 у справі №   906/1205/20 та від 07.08.2019 у справі №   496/1561/16-ц щодо застосування статті 212 ЦК   України (вчинення правочину з відкладальною обставиною); так, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою наявність підтвердженої обставини щодо припинення правовідносин сторін за спірним договором згідно з їх взаємним волевиявленням, зазначеним у пункті   1.14 цього договору, після неуспішного завершення позивачем робіт на свердловині №   77, що виключає необхідність вчинення сторонами будь-яких додаткових дій з цього приводу; отже, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що договір є чинним та має виконуватися сторонами;
-          у постановах від 11.11.2021 у справі №   910/8482/18(910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №   185/446/18, від 07.10.2020 у справі №   450/2286/16-ц, від 09.04.2019 у справі №   903/394/18, від 17.11.2018 у справі №   911/205/18 щодо застосування статей 3, 13, 16 ЦК   України (під час нового розгляду справи суди попередніх інстанцій не звернули уваги на обов`язкові вказівки суду касаційної інстанції, викладені в постанові від 19.09.2023 у цій справі, та доводи відповідача щодо суперечливої поведінки позивача).
4.1. Також скаржник визначив підставою оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі №   910/97/22 в частині задоволення позову пункт   3 частини другої статті   287 ГПК   України і зазначив про помилкове застосування судами попередніх інстанцій при розгляді спору в цій справі статей 875, 882 ЦК   України щодо правового регулювання договору будівельного підряду, тоді як до спірних правовідносин підлягали застосуванню положення частини першої статті   4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування зазначених норм права у правовідносинах зі спорудження газових свердловин, які не є об`єктами будівництва.
4.2. У касаційній скарзі скаржник зазначив, що:
- не з`ясувавши відповідних обставин справи і не дослідивши пов`язаних з ними доказів, суди попередніх інстанцій допустили порушення норм процесуального права, а саме статей 13, 86, 236 ГПК України, щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного вирішення спору, та статті 310 цього Кодексу щодо обов`язковості висновків суду касаційної інстанції в постанові від 19.09.2023 у цій справі для судів першої та апеляційної інстанцій під час її нового розгляду;
- є помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо правомірності зайняття позивачем майданчика №   83, оскільки умовами спірного договору не передбачено виконання позивачем будь-яких робіт на свердловині №   83 Західно-Соснівського ГКР, а умови додатка   1 до додаткової угоди від 14.04.2020 до цього договору стосувалися виключно проведення робіт на свердловині №   77 Західно-Соснівського ГКР; 
- встановлення судами попередніх інстанцій факту виконання позивачем робіт на свердловині №   83, враховуючи листування сторін, не є підтвердженим належними і допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на призначення кожною зі сторін, зокрема замовником, осіб, які здійснювали листування, представниками за спірним договором та наділення їх повноваженнями за цим договором, зокрема щодо погодження нового місця виконання робіт після завершення робіт на свердловині №   77; отже, встановлення зазначених обставин суди на підставі власного припущення без їх підтвердження належними і допустимими доказами, що є порушенням статей 73, 76, 77 ГПК України;
- відповідач не передав позивачу майданчика свердловини №   83 за відповідним актом на період виконання робіт, а також не надав індивідуальної програми буріння, проєктної документації та плану-графіка виконання робіт, що визначають обсяг, зміст роботи та інші вимоги, які ставляться до робіт на цю свердловину, а тому виконання робіт на свердловині №   83 позивач здійснював поза межами обов`язку, обумовленого укладеним між сторонами договором та статтею 837 ЦК   України; 
- за умови відсутності завдання відповідача на виконання робіт на свердловині №   83 у нього не виник обов`язок щодо прийняття виконаних позивачем на цій свердловині робіт шляхом підписання складених позивачем в односторонньому порядку актів приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П та №   833С-М від 14.12.2021 чи надання позивачу вмотивованої відмови від їх підписання;
- умовами спірного договору не передбачено уповноваження супервайзера відповідача на підписання актів про закінчення переміщення бурової установки з майданчика на іншу свердловину та про початок робіт з монтажу бурової установки на іншій свердловині, тому складені за участю супервайзера відповідні акти про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №   83 та про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83 не можуть підтверджувати встановлення факту правомірності зайняття позивачем майданчика свердловини №   83.
Позиція інших учасників справи
5. Від ТОВ   "Спецмехсервіс" до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач заперечив проти доводів відповідача, зазначаючи про їх необґрунтованість, і просив відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін як такі, що прийняті з повним, всебічним дослідженням обставин справи і з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Як встановили суди попередніх інстанцій, 26.05.2017 позивач (підрядник) і відповідач (замовник) уклали договір, відповідно до пункту   1.1 якого підрядник зобов`язався за завданням замовника згідно із затвердженою проєктною документацією, планами робіт і технічним завданням, яке є додатком до цього договору та його невід`ємною частиною, на свій ризик виконати комплекс робіт із буріння чотирьох свердловин на Єфремівському газоконденсатному родовищі (ГКР) та двох свердловин на Мелихівському ГКР - ліцензійних площах замовника (далі - роботи) в обсязі та строки, визначені умовами цього договору, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити якісно виконані роботи.
6.1. У пункті   1.2 договору сторони визначили перелік робіт, який включає у себе, але не обмежується, такими позиціями: первинна мобілізація обладнання та персоналу підрядника до місця проведення робіт; монтаж обладнання на місці проведення робіт; облаштування вахтового табору; введення бурильного верстату в експлуатацію; цілодобове буріння свердловин; буріння бічних стовбурів, поглиблення, закінчування, ремонт, консервацію і ліквідацію свердловин відповідно до програми буріння свердловин замовника; спуск обсадних колон та хвостовиків; проведення замірів глибини; замір зенітного кута у вертикальних ділянках ствола свердловини; випробування на герметичність обсадних колон, бурильного інструмента, противикидного обладнання, гирлового обладнання, міжколонних просторів та іншого обладнання на вимогу замовника; сприяння та участь у проведенні спеціалізованих робіт під керівництвом сервісних компаній та замовника, а саме: приготування та обробка бурових розчинів; газовий каротаж; похило-скероване буріння; відбір керна; геофізичні дослідження свердловини; ловильні роботи; цементування обсадних колон; випробування пласта; переміщення обладнання третіх осіб по території місця проведення робіт; монтування обладнання третіх осіб на місці проведення робіт та інших спеціалізованих видах робіт; інженерно-технологічний супровід всіх операцій, які виконує підрядник; щодобова звітність; демонтаж обладнання; очищення місця проведення робіт; передислокація обладнання та персоналу на наступне місце проведення робіт; проведення локального екологічного моніторингу при виконанні робіт, пов`язаних зі споруджуванням свердловини відповідно до проєктної документації; інші роботи, які прямо передбачені цим договором та проєктною документацією; консультування персоналу замовника з питань, що стосуються предмета цього договору; участь у нарадах, які організовує замовник.
6.2. Відповідно до пункту 1.3 договору строки виконання робіт по кожній із шести свердловин визначено планом-графіком виконання робіт (додаток   2 до договору).
6.3. Згідно з пунктом 1.4 договору замовник надає додаткове письмове повідомлення про дату первинної мобілізації. Під початком робіт вважаються роботи з первинного монтування обладнання бурильного верстата. Орієнтовна дата початку виконання робіт - 04.08.2017.
6.4. У пункті 1.9 договору передбачено, що передача підряднику проєктної документації замовник здійснює у строки, визначені в пункті 5.1.1 пункту 5.1 цього договору.
6.5. Відповідно до пункту 1.13 договору будівництво свердловин, проведення всіх технологічних операцій виконуються  відповідно до індивідуальної програми буріння, проєктної документації та плану-графіка виконання робіт замовника.
6.6. Згідно з пунктом 1.14 договору обсяг робіт для одного бурильного верстата - група із шести свердловин, роботи на яких виконуються послідовно, сторони домовилися, що незважаючи на те, що договором передбачено виконання робіт на шести свердловинах, роботи проводяться спочатку на двох свердловинах та за умови успішного виконання робіт із буріння перших двох свердловин підряднику надаються наступні дві свердловини. Аналогічно надаються дві останні свердловини із групи.
6.7. У пунктах 3.1- 3.3 договору передбачено, що загальна вартість робіт за договором становить 397   422   000,00   грн, у тому числі ПДВ 20   % 66   237   000,00   грн. Види ставок та їх розміри зазначено в додатку   7, а система застосування ставок описана в додатку   8 до цього договору. Загальна вартість робіт за цим договором визначається як сума операційної ставки, що вказана в додатку   7 до договору, помноженої на кількість діб (протягом яких застосовується операційна ставка), суми всіх фіксованих ставок, що вказані в додатку   7 та суми компенсації за паливо.
6.8. Відповідно до пункту   4.3 договору оплата вартості робіт за цим договором проводиться замовником так: 
- попередня оплата в розмірі ставки за мобілізацію обладнання і персоналу до місця проведення робіт - протягом 10   банківських днів із дати підписання договору, але не пізніше ніж за 20   днів до дати початку виконання робіт за договором (додаток   1 до цього договору); 
- оплата за визначеними цим договором сервісними ставками проводяться щомісячно протягом 30   календарних днів із дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт (форма акта вказана в додатку   11 до цього договору) із врахуванням спожитого бурильним верстатом палива; 
- оплата за визначеними цим договором фіксованими ставками проводяться протягом 10   банківських днів із дати підписання сторонами акта приймання-передачі виконаних робіт, в який такі роботи за фіксованими ставками будуть включені (додаток   11 до цього договору).
6.9. Згідно з пунктом   4.4 договору остаточні розрахунки по кожній свердловині за виконані роботи проводяться протягом 20   робочих днів на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі робіт по свердловині.
6.10. У пункті   4.5 договору передбачено, що замовник підписує надані підрядником акти приймання-передачі виконаних робіт, акт приймання-передачі робіт по свердловині протягом 10   робочих днів із дати отримання відповідного акта за умови відсутності зауважень.
6.11. Відповідно до пункту   4.6. договору у випадку, якщо замовник не погоджується з якістю, обсягами виконаних робіт, що зазначені в акті приймання-передачі виконаних робіт, акті приймання-передачі робіт по свердловині або має інші зауваження, він зобов`язаний протягом 10   робочих днів із дня отримання відповідного акта надіслати підряднику письмове обґрунтування відмови від підпису та прийняття робіт (вмотивованої відмови) з обов`язковим викладенням зауважень та недоліків виконаних робіт, а також шляхів і строків їх усунення.
6.12. У випадку якщо замовник у строки, визначені пунктами 4.5, 4.6 Договору, не направив підряднику письмових заперечень до актів приймання-передачі виконаних робіт або акта приймання-передачі робіт по свердловині, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі (пункт 4.7. договору).
6.13. Згідно з положеннями підпунктів 5.1.1, 5.1.2 пункту 5.1 договору на замовника покладено обов`язки до початку виконання робіт надати підряднику проєктну документацію, програму буріння та іншу необхідну документацію для проведення робіт, а також надати підряднику план-схему майданчика договору з під`їзними шляхами до неї та повідомити про всі комунікації, що проходять по шляху до неї, а також про підземні комунікації.
6.14. Згідно з підпунктом 5.3.25 пункту 5.3 договору на підрядника покладено обов`язок виконувати вказівки та розпорядження супервайзера замовника.
Договір набуває чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (пункт 12.1 договору).
6.15. Сторони підписали додатки до договору, а саме: "Технічне завдання" (додаток   1), "План-графік виконання робіт" (додаток   2), "Технічна специфікація бурильного верстата" (додаток   3), "Персонал підрядника" (додаток   4), "Розподіл обов`язків сторін" (додаток   5), "Таблиця розподілу обов`язків із надання матеріалів, обладнання та послуг" (додаток   6), "Ставки" (додаток   7), "Застосування ставок" (додаток   8), "Штрафні санкції, що застосовуються до підрядника за відхилення від проектної документації, нормативних документів та технологій під час виконання робіт по кожній свердловині" (додаток   9), "Норми часу та основні операції" (додаток   10), "Форма актів" (додаток   11), "Регламент взаємодії із супервайзинговою службою" (додаток   12), "Форма - "Інформація про власників контрагента, включаючи вигодонабувачів" (додаток   13), "Угода про захист комерційної таємниці" (додаток   14), які є його невід`ємними частинами.
6.16. Згідно з пунктом 1.2 "Технічного завдання" (додаток   1 до Договору) визначено перелік свердловин та місце проведення робіт, а саме: Єфремівське   ГКР (чотири свердловини) Україна, Харківська область, Первомайський район, місто Первомайськ; Мелихівське   ГКР (дві свердловини) Україна, Харківська область, Нововодолазький район, село міського типу Нова Водолага.
6.17. У Регламенті взаємодії із супервайзинговою службою, що є додатком   12 до договору, визначено, що супервайзер діє від імені замовника та представляє інтереси замовника. Супервайзер контролює процес буріння і може видавати тільки рекомендації в письмовому вигляді. Супервайзер має право і наділений повноваженнями, зокрема, щодо підтвердження дат початку і завершення буріння свердловини, визначеної актом постійно діючої комісії; щодо підтвердження дат початку і завершення відповідних етапів, видів робіт і підписання відповідних актів; здійснення технічного нагляду і приймання виконаних підрядником робіт і послуг.
6.18. Як убачається з матеріалів справи та встановили суди попередніх інстанцій, позивач на замовлення відповідача виконав роботи з буріння свердловини №   77 Західно-Соснівського родовища, що підтверджується підписаними представниками сторін актом про закінчення буріння свердловини №   77 від 05.10.2018 та актом про початок демонтажу бурової установки на свердловині №   77 від 05.10.2018.
6.19. Суди встановили, що 14.04.2020 укладено додаткову угоду до договору, за умовами якої сторони погодили, що роботи виконані підрядником на свердловині №   77, які не були передбачені договором, будуть вважатися роботами, виконаними в межах договору, та будуть оплачені замовником за умови оплати підрядником штрафних санкцій та збитків, зазначених у пункті   1 цієї додаткової угоди, при цьому підрядник звільняє замовника від сплати будь-яких санкцій чи збитків, нарахованих чи таких, що можуть бути нараховані в майбутньому. Строки виконання робіт на свердловині №   77 та строки спорудження цієї свердловини мають відповідати строкам (тривалості спорудження свердловин), встановленим в договорі для інших свердловин. Розрахунок оплати робіт на свердловині №   77 здійснюється за ставками та системою застосування ставок відповідно до додатків 7 та 8 договору. Геологічні дані та інші технічні характеристики свердловини №   77 наведені в додатку   1 до цієї додаткової угоди. Оплата за виконані роботи по цій свердловині здійснюється на підставі підписаних сторонами актів приймання-передачі робіт протягом 30   днів із дати підписання сторонами цієї додаткової угоди.
6.20. Сторони погодились, що свердловина №   77 є першою свердловиною, де мають бути виконані роботи за договором (пункт   4 додаткової угоди від 14.04.2020).
6.21. У пункті   5 додаткової угоди від 14.04.2020 передбачено, що інші умови договору та додатки до нього, не зазначені у цій додатковій угоді, залишаються без змін.
6.22. Позивач зазначив, що наступною для буріння свердловиною відповідач-замовник визначив свердловину №   83 Західно-Соснівського ГКР. Ще під час буріння свердловини №   77 відповідно до протокольних рішень АТ   Укргазвидобування" та ТОВ   "Спецмехсервіс" від 31.01.2018 щодо забезпечення виконання календарного плану будівництва свердловини підрядник розробив схему розташування бурового обладнання для будівництва наступного майданчика свердловини №   83.
6.23. 07.02.2018 протокольним рішенням АТ   "Укргазвидобування" і ТОВ   "Спецмехсервіс" щодо забезпечення виконання календарного плану будівництва свердловини №   77 на виконання заходів, зазначених у попередньому рішенні - протоколі від 31.01.2018, сторони вирішили, зокрема, терміново розробити та надати фактичну схему розташування бурового обладнання та розміщення вагонів-будинків на майданчику вагоно-містечка для надання вихідних даних будівництва наступного майданчика №   83.
6.24. Листом від 19.03.2018 менеджер з інтегрованого управління проєктами департаменту буріння АТ   "Укргазвидобування" дав вказівку підряднику надати схему розміщення обладнання на свердловині №   83 Західно-Соснівська для виготовлення проєкту облаштування майданчика. Старший інженер з буріння відділу ІУП департаменту буріння АТ   "Укргазвидобування" довів до підрядника інформацію про необхідність заповнити завдання на облаштування майданчиків згідно з лотом окремо на кожну свердловину (№   83 Західно-Соснівського ГКР, №   191, 177, 186, 189 Мелихівського ГКР).
6.25. Підрядник розробив і надав замовнику схеми розміщення обладнання на свердловинах №   83 Західно-Соснівського ГКР,    №   191, 177, 186, 189 Мелихівського ГКР, а 19.10.2018 старший інженер із буріння відділу ІУП департаменту буріння АТ   "Укргазвидобування" погодив надані підрядником схеми.
6.26. Позивач зазначив, що на виконання умов договору 22.10.2018 представники сторін підписали акт про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №   83, а 23.10.2018 - акт про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83. Зі сторони замовника ці акти підписував супервайзер.
6.27. У листі від 11.10.2018 №   4-02-10371-3 ГПУ "Шебелинкагазвидобування" АТ   "Укргазвидобування" повідомило позивача про те, що фахівці ГПУ   "Шебелинкагазвидобування" спільно із фахівцями ІУП відповідача 11.10.2018 здійснили виїзд на свердловину №   83 і зафіксували факт самовільного зайняття земельної ділянки, перевезення та розміщення бурового обладнання позивача на свердловині №   83 без належних нормативно-правових документів, які б надавали позивачу право здійснювати зазначені роботи. Позивачу запропоновано для звільнення бурового майданчика свердловини №   77 залучити вільний майданчик біля Соснівського УКПГ.
6.28. 26.10.2018 позивач повідомив відповідача про дату початку буріння свердловини №   83 - 20.11.2018.
6.29. 14.11.2018 комісія у складі представників замовника і підрядника на майданчику свердловини №   83 провела позаплановий аудит бурової установки та обладнання, організації робіт та роботи персоналу підрядника щодо питань, які перевірялися при бурінні попередньої свердловини №   77.
6.30. 23.11.2018 позивач надав звіт про усунення зауважень комісії та повідомив про готовність розпочати роботи з буріння свердловини, просив відповідача надати проєктну документацію, програму буріння та іншу необхідну документацію для проведення робіт із буріння свердловини №   83.
6.31. Із 22.10.2018 до 29.10.2018 сторони договору, виконуючи його умови складали і підписували добові рапорти щодо виконання робіт на свердловині №   83. Зі сторони замовника їх підписував супервайзер, а зі сторони підрядника - буровий майстер.
6.31. Як зазначає позивач, після 29.10.2018 представники відповідача залишили об`єкт виконання робіт без пояснення причин.
6.32. 20.11.2018 комісія у складі представників підрядника і представника Держпраці склала акт про введення в експлуатацію бурової установки F400 DEC-EC зав.   №   10 після її монтажу на свердловині №   83, а інспектор дозволив пуск бурової установки.
6.33. Із 20.11.2018 до 10.12.2021 бурова установка F400 DEC-EC була змонтована на буровому майданчику та готова розпочати роботи з буріння свердловини №   83.
6.34. Позивач зазначив, що відповідач, порушуючи умови договору, не надав проєктної документації, програми буріння та іншої необхідної документації для продовження вже розпочатих робіт із буріння свердловини №   83, не дав відповіді щодо подальших робіт, а також не надав підряднику будь-якої наступної із п`яти свердловин, що залишилися, для буріння згідно з договором.
6.35. Як наслідок тривалого листування, між сторонами укладено додаткову угоду від 14.04.2020 до спірного договору.
6.36. Потім позивач направив на адресу відповідача вимогу від 21.08.2020 №   21/08/20-1, в якій вимагав у семиденний строк з дня її отримання передати йому проєктну документацію, програму буріння та іншу необхідну документацію для продовження розпочатих 23.10.2018 робіт за договором із буріння свердловини №   83 або будь-якої іншої із п`яти свердловин, що залишилися, для буріння у межах укладеного між сторонами договору.
6.37. У листі від 07.12.2021 №   12.3-024-4924 відповідач вимагав від позивача звільнити майданчик свердловини №   83.
6.38. Відповідно до вимоги від 14.12.2021 №   14/12/21-1/УГВ позивач вимагав від відповідача сплатити, зокрема, 1   376   000   грн за виконані роботи із переміщення на відстань до 30   км (зі свердловини №   77 на свердловину №   83) за фіксованою ставкою переміщення та 5   517   153,06   грн за виконані роботи з монтування бурильного верстата (на свердловині №   83) на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П та №   833С-М від 14.12.2021.
6.39. Відповідач не розрахувався з позивачем за фактично виконані роботи, тому позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача 6   893   153,06   грн заборгованості, а також розірвати спірний договір у зв`язку з позбавленням його того, на що він розраховував при його укладенні.
Порядок і межі розгляду справи судом касаційної інстанції
7. Ухвалою Верховного Суду від 14.05.2024 відкрито касаційне провадження у справі №   910/97/22.
7.1. Розпорядженням керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 14.06.2024 у зв`язку з перебуванням судді                 Малашенкової Т. М. у відпустці призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/97/22, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Ємець А. А. (головуючий), Бенедисюк І. М., Колос І.Б.
7.2. Імперативними приписами частини другої статті   300 ГПК   України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
7.3. Верховний Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті   2 ГПК   України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
7.4. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
7.5. Касаційне провадження у справі відкрито на підставі пункту   1 частини другої статті   287 ГПК   України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах   1,   4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
7.6. При цьому скаржник у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначає підставу, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом   1 частини другої статті   287 ГПК   України (що визначає сам скаржник), покладається на скаржника.
7.7. Отже, відповідно до положень пункту   1 частини другої статті   287 ГПК   України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1)   суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2)   спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
7.8. При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, із правовідносинами у справі, яка переглядається.
7.9. Отже, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції для обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.
7.10. Також відповідач у касаційній скарзі як підставу касаційного оскарження визначив пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.
7.11. Так, скаржник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: приписів частини першої статті   4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" про те, що газові свердловини та об`єкти їх влаштування не належать до об`єктів будівництва.
7.12. Відповідно до приписів пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
7.13. Отже, по-перше, слід з`ясувати відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а по-друге, наявність   /   відсутність подібності правовідносин та наявність   /   відсутність неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
8. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
8.1. Здійснюючи перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм законодавства у прийнятті оскаржуваних судових рішень по суті спору в цій справі в межах вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та доводів касаційної скарги відповідача, Верховний Суд зазначає таке.
8.2. Причиною виникнення спору зі справи, що переглядається, стало невиконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати виконаних позивачем робіт із буріння групи свердловин на підставі договору, укладеного з відповідачем як замовником, які зазначено в актах приймання-передачі виконаних робіт, що їх відповідач не підписав без надання позивачу мотивованої відмови від їх підписання; також з огляду на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань та позбавлення позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, позивач вважає, що є підстави для розірвання спірного договору. 
8.3. Відповідно до вимог касаційної скарги відповідача предметом касаційного оскарження є рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з оплати виконаних позивачем робіт за договором.
8.4. Згідно з частиною першою, третьою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
8.5. У частині другій статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за змістом якої цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
8.6. Згідно зі статтями 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
8.7. Розглядаючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що між сторонами виникли та склалися правовідносини у сфері виконання підрядних робіт на будівництво (буріння) групи свердловин.
8.8. У касаційній скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України як на підставу касаційного оскарження відповідач зауважив на помилковості такого висновку судів, позаяк предметом укладеного сторонами договору є виконання комплексу робіт із буріння свердловин, результатом яких є спорудження газових свердловин, які в силу частини першої статті   4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не є об`єктами будівництва, а тому, на думку відповідача, суди помилково застосували до спірних правовідносин положення ЦК   України (зокрема, статті 875, 882), що регулюють будівельний підряд.
8.9. Верховний Суд із цього приводу зазначає таке.
8.10. Відповідно до частини першої статті 875 ЦК   України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
8.11. Отже, предметом договору будівельного підряду є одержаний результат робіт у вигляді завершеного будівництва об`єкта або закінчених будівельних робіт, що виконанні підрядником згідно з проектно-кошторисною документацією. Власником результату виконаних робіт або об`єкта будівництва є замовник, якщо інше не визначено договором. У договорі сторони зазначають найменування будівництва та його місцезнаходження, основні параметри, склад та обсяги робіт, які передбачені проєктною документацією, та інші показники, що характеризують предмет договору.
8.12. Апеляційний суд встановив, що предметом укладеного між сторонами договору є виконання підрядником (позивачем) згідно із затвердженою проєктною документацією, планами робіт і технічним завданням комплексу робіт із буріння шести свердловин. У пункті   1.2 договору зазначено невичерпний перелік робіт, які мають бути виконані згідно з умовами цього договору.
8.13. Згідно з наведеними в розділі   2 договору визначеннями "місце проведення роботи" - визначена замовником земельна ділянка, на якій будуть проводитися роботи з будівництва свердловини і на якій розміщається бурильний верстат, обладнання, житлово-побутові, підсобні та складські приміщення підрядника. Координати місця проведення робіт вказано в додатку   1 до цього договору; "об`єкт" - свердловини замовника та прилеглі до них території, відведені для виконання робіт. Перелік свердловин вказаний в додатку   1 до цього договору; "роботи" - комплекс робіт, визначених договором, що здійснюється підрядником, та які пов`язані зі спорудженням об`єкта, який передбачений статтею 1 цього договору, а також супутні роботи, послуги, у тому числі буріння, закінчення, тощо; "свердловина" - гірнича виробка, круглого перерізу, пробурена до обов`язкової глибини, яка зазначена в програмі буріння та проектній документації.
8.14. У пункті 1.13 договору сторони погодили, що будівництво свердловин, проведення всіх технологічних операцій виконуються у відповідності до індивідуальної програми буріння, проєктної документації та плану-графіка виконання робіт замовника. Також умови щодо будівництва свердловини визначено у підпунктах 5.2.2, 5.2.8 пункту 5.2, підпункті 12.2.2 пункту 12.2 та пункті 12.6 договору.
8.15. Також суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з пунктом 1.2. Технічного завдання (додаток   1 до договору) сторони визначили перелік свердловин та місце проведення робіт, а в розділі   1 Технічного завдання у примітці вказано про "будівельні роботи на буровому майданчику".
8.16. У частині першій статті 14 Кодексу України про надра передбачено, що надра надаються в користування, зокрема, для будівництва та експлуатації підземних споруд.
8.17. Відповідно до статті 1 Закону України "Про нафту і газ" облаштування родовища - комплекс проектних, вишукувальних, будівельних та інших робіт, які необхідно провести для введення родовища в промислову (дослідно-промислову) розробку, або робіт з будівництва, капітального ремонту, реконструкції і технічного переоснащення на діючих (облаштованих) родовищах.
8.18. Згідно з пунктом 21 Правил розробки нафтових і газових родовищ, затверджених наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 15.03.2017 №   118, під облаштуванням родовищ нафти і газу слід розуміти комплекс проєктних, вишукувальних, будівельних робіт, які необхідно виконати для введення родовища в промислову (дослідно-промислову) розробку.
8.19. З огляду на положення зазначеного спеціального законодавства у нафто-газовидобувній промисловості та умови укладеного між сторонами договору апеляційний суд дійшов висновку, що роботи з буріння свердловини є саме будівельними роботами, а тому суд першої інстанції правильно визначив правову природу спірного договору як договору будівельного підряду.
8.20. Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанції та вважає, що вони ґрунтуються на правильному тлумаченні положень ЦК   України про будівельний підряд та наведених норм спеціального законодавства, а отже, відхиляє як безпідставні доводи відповідача за змістом касаційної скарги про неправильне застосування судами до спірних правовідносин статті 875 ЦК   України.
8.21. Щодо доводів відповідача в касаційній скарзі про те, що судам належало застосувати до спірних правовідносин положення частини першої статті   4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", якими визначено, що до об`єктів будівництва не належать газові свердловини та об`єкти їх влаштування (облаштування), колегія суддів зазначає таке.
8.22. Як встановили суди попередніх інстанцій, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору на виконання робіт із буріння групи свердловин, який укладено 26.05.2017.
8.23. Згідно з законом України від 01.03.2018 №   2314-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в нафтогазовій галузі", який набрав чинності 01.04.2018, внесено зміни до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а, зокрема, частину першу статті 4 доповнено абзацом шостим такого змісту: "До об`єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування".
8.24. Отже, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, Законом України від 01.03.2018 №   2314-VIII законодавець вивів із правового регулювання Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" такі об`єкти будівництва, як нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування. При цьому вимоги щодо будівництва таких об`єктів, порядок їх будівництва, введення в експлуатацію та облік здійснюється на підставі іншого спеціального законодавства, яке було проаналізував апеляційний суд при з`ясуванні правової природи укладеного між сторонами спору договору.
8.25. Також Верховний Суд зауважує, що відповідач безпідставно послався на норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції Закону України від 01.03.2018 №   2314-VIII при обґрунтуванні доводів щодо помилковості висновків судів попередніх інстанції про правову природу спірного договору як договору будівельного підряду, оскільки правовідносини між сторонами цього спору виникли у зв`язку з укладенням 26.05.2017 договору на виконання робіт із буріння групи свердловин ще до моменту набрання чинності 01.04.2018 Законом України від 01.03.2018 №   2314-VIII.
8.26. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
8.27. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК   України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
8.28. Згідно зі статтею 610 ЦК   України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.29. Відповідно до статті 612 ЦК   України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.30. У частині першій статті 853 ЦК   України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
8.31. Стаття 882 ЦК   України встановлює, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.
8.32. Правова позиція щодо застосування судами частини четвертої статті 882 ЦК України є сталою в судовій практиці Верховного Суду. Так, зокрема, стосовно акта виконаних робіт за договором підряду, підписаного однією стороною, правовий висновок викладено в пункті 6.3 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №   910/7446/18 та інших. Цей висновок полягає в тому, що "передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором".
8.33. У постанові від 18.08.2021 у справі №   910/18384/20 Верховний Суд виснував, що якщо позивач як підрядник фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акти приймання-виконання будівельних робіт, які останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаними актами повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, залежно від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, та інших обставин, встановлених судами.
8.34. При наданні оцінки висновкам судів попередніх інстанцій щодо належного встановлення реальності виконаних підрядником робіт колегія суддів касаційного суду звертається до правової позиції об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеної в постанові від 02.06.2023 у справі №   914/2355/21 (пункти 7.13, 7.14) про таке:
"За загальним правилом при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг   /   виконання робіт як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.
8.35. Водночас неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання замовником актів приймання робіт   /   послуг без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг / виконання робіт), а не первинні документи.".
8.36. При цьому якщо замовник, порушуючи вимоги статей 853, 882 ЦК   України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є, відповідно, порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК   України, статті 193 ГК України. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 24.10.2018 у справі №   910/2184/18, від 16.09.2019 у справі №   921/254/18 та від 15.10.2019 у справі №   921/262/18.
8.37. Отже, законодавець встановив обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт, при цьому відсутність підписаного сторонами акта виконаних робіт не може бути підставою для нездійснення замовником розрахунку за фактично виконані роботи.
8.38. Згідно з частиною першою статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
8.39. Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять до предмета доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Суд звертається до власної правової позиції, наведеної у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №   914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №   914/385/18, від 10.04.2019 у справі №   904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №   915/641/18.
8.40. При цьому одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності. Названий принцип полягає у тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
8.41. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі №   902/761/18, від 20.08.2020 у справі №   914/1680/18).
8.42. На виконання вказівок Верховного Суду в постанові від 19.09.2023 у цій справі щодо з`ясування обставин правомірності   /   неправомірності зайняття позивачем майданчика №   83, поведінки відповідача з урахуванням того, як саме відбулося виконання робіт на свердловині №   77, суди попередніх інстанцій надали оцінку листам, протоколам, проєктам додаткових угод, актам та іншим доказам, які містять інформацію щодо намірів сторін на виконання умов договору, діям сторін у процесі реалізації договору в контексті оцінки добросовісності поведінки сторін під час виконання умов договору з урахуванням принципу заборони суперечливої поведінки та встановили, що за спірним договором сторони не передбачили виконання робіт на свердловині №   77, однак, як убачається із листування сторін, що передувало прийняттю позивачем від відповідача будівельного майданчика, та зважаючи на подальше погодження (схвалення) відповідачем виконання робіт на цій свердловині шляхом підписання акта про закінчення буріння свердловини №   77 від 05.10.2018 та акта про початок демонтажу бурової установки на свердловині №   77 від 05.10.2018, укладення додаткової угоди від 14.04.2020 до договору, сторони дійшли згоди про здійснення первинної мобілізації та виконання робіт саме у цьому місці і визначили свердловину №   77 першою з-поміж свердловин, на яких позивач мав виконувати підрядні роботи за умовами договору.
8.43. З огляду на виконання робіт на свердловині №   77, яка не передбачена умовами договору і виконання робіт на якій узгоджено шляхом листування сторін, ненадання відповідачем позивачу всупереч положенням пунктів   1.9,   1.14, підпункту   5.1.1 пункту   5.1 договору наступної свердловини, проєктної документації, програми буріння та іншої необхідної документації для проведення робіт на ній, а також ураховуючи листування між сторонами щодо розміщення обладнання на свердловині №   83, суди дійшли висновку, що є правомірним зайняття позивачем майданчика свердловини №   83, що також підтверджується присутністю на ній супервайзера відповідача, який відповідно до передбачених у договорі прав підписав акт про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №   83, акт про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83, а також добові рапорти за період з 22.10.2018 до 29.10.2018.
8.44. Суди встановили, що після виконання робіт з буріння свердловини №   77 позивач побудував майданчик для свердловини №   83 та здійснив переміщення на неї бурильного верстата з обладнанням, про що складено акти приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П від 14.12.2021 на суму 1   376   000   грн і №   833С-М від 14.12.2021 на суму 5   517   153,06   грн, які позивач направив на адресу відповідача, проте, порушуючи вимоги пунктів 4.5., 4.6. договору, відповідач їх не підписав та не надав мотивованої відмови від їх підписання.
8.45. Зазначеним обставинам у сукупності суди попередніх інстанцій надали правову оцінку та, керуючись принципом змагальності з урахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, дійшли висновку, що позивач підтвердив належними і допустимими доказами реальність господарських операцій з виконання робіт на свердловинах №   77, №   83 Західно-Соснівського ГКР, які хоч і не були передбачені умовами договору, однак листування та фактичні дії сторін під час його виконання з урахування умов додаткової угоди від 14.04.2020 до цього договору свідчать про їх фактичне виконання на зазначених двох свердловинах, що зумовлює обов`язок відповідача прийняти ці роботи та оплатити у визначений спірним договором строк. 
8.46. Так, суди встановили, що фактичне виконання робіт на свердловині №   83, щодо оплати яких виник спір у цій справі та які позивач визначив в актах приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П та № 833С-М від 14.12.2021, підтверджується складеними та підписаними сторонами спору (зі сторони відповідача - супервайзером) актами про закінчення переміщення бурової установки з майданчика свердловини №   77 на свердловину №    83 Західно-Соснівського ГКР та про початок робіт з монтажу бурової установки F400 на свердловині №   83 Західно-Соснівського ГКР.
8.47. Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, вважає, що їх зроблено за умов повноти з`ясування судами обставин на предмет правомірності виконання позивачем робіт на свердловинах №   77, 83 Західно-Соснівського ГКР, реальності здійснення таких господарських операцій, а суди згідно з вимогами частини першої статті 316 ГПК України під час нового розгляду справи врахували вказівки, викладені судом касаційної інстанції в постанові від 19.09.2023 у цій справі.
8.48. У касаційній скарзі відповідач із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК   України зазначив про неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах (статей 509, 626- 628, 837, 848, 853, 882 ЦК   України у співвідношенні зі статтями 187, 201 ПК України, статтями 1, 9, 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №   88, викладених Верховним Судом у постановах від 02.06.2023 у справі №   914/2355/21, від 15.08.2023 у справі №   914/8/22, від 16.08.2023 у справі №   914/131/22. 
8.49. Проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду у справах №   914/2355/21, №   914/8/22, №   914/131/22, а також зміст оскаржуваних судових рішень (з урахуванням встановлених обставин справи та мотивів, з яких виходили суди при ухваленні рішень) за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку, що хоча і судові рішення у справах ухваленні за схожого правового регулювання (застосування статей 853, 882 ЦК України у підрядних правовідносинах), схожого предмета спору (стягнення оплати за виконані підрядні роботи) і змісту позовних вимог, але у вказаних справах Верховний Суд не викладав правового висновку щодо застосування статей 853, 882 ЦК України у співвідношенні зі статтями 187, 201 ПК України, статтями 1, 9, 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підпунктом 2.1 пункту 2 Положення №   88, як це визначив відповідач у касаційній скарзі при обґрунтуванні наявності у нього сумнівів у реальності господарських операцій з виконання позивачем робіт на свердловині №   83 на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт №   833С-П та №   833С-М від 14.12.2021 на загальну суму, що відповідає ціні позову в цій справі.
8.50. При цьому Верховний Суд зазначає, що правозастосування судами першої та апеляційної інстанцій положень статей 853, 882 ЦК України (у контексті того, що у підрядних правовідносинах правові наслідки створює саме господарська операція (реальне надання послуг   /   виконання робіт), а не первинні документи) відповідає правовій позиції, викладеній у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2023 у справі №   914/2355/21.
8.51. Також у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини першої статті 287 ГПК   України відповідач доводив прийняття судами попередніх інстанцій оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позову без урахування правових висновків Верховного Суду в постановах від 30.09.2021 у справі №   906/1205/20 та від 07.08.2019 у справі №   496/1561/16-ц щодо застосування статті 212 ЦК   України в подібних правовідносинах зі справою, що переглядається.
8.52. Колегія суддів звертає увагу, що правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту   1 частини другої статті   287 ГПК   України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження, як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.
8.53. Верховний Суд зауважує, що підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
8.54. Так, у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №   906/1205/20 (на яку посилається скаржник), де предметом розгляду було укладення договору про надання дозволу на кабельну ретрансляцію об`єктів авторського права і суміжних прав, крім прав організацій мовлення на програми організацій мовлення у редакції, викладеній у позовній заяві, колегія суддів у пункті   7.58 цієї постанови зазначила про таке:
"Аналіз положень частини першої статті 212 ЦК України свідчить, що, укладаючи умовний правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні. Водночас з аналізу частини другої статті 212 ЦК України слідує, що за таким правочином права та обов`язки настають при його вчиненні і існують до настання скасувальної обставини, яка характеризується такими ознаками: настання обставин повинно бути об`єктивно можливим; воно не повинно бути неминучим; сторони не повинні знати, настане така обставина чи ні; обставина може настати у майбутньому".
8.55. Крім того, скаржник посилається на постанову Верхового Суду від 07.08.2019 у справі №   496/1561/16-ц за позовом про стягнення боргу та звернення стягнення на житловий будинок, у якій касаційний суд виснував про таке:
"Тлумачення частини першої та третьої статті 212 ЦК України дозволяє зробити висновок, що в самому тексті закону з метою характеристики сутності умови в правочині вжито термін "обставина", а не "подія", що дозволяє вважати, що законодавець не обмежує коло умов виключно подіями. Тому допустимим є вчинення умовних правочинів, в яких умовою є дія / дії та/або волевиявлення сторін правочину і третіх осіб. Це слідує також із загальноцивілістичного принципу свободи договору - якщо сторони бажають домовитися саме про таку умову в правочині, то немає жодних підстав їх в цьому обмежувати. Звісно, за винятком загальних обмежень свободи договору як такої. Для сторони, яка недобросовісно перешкоджає настанню обставини, передбачено правовий наслідок у вигляді настання обставини.".
Водночас у справі, що переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості з оплати за договором будівельного підряду та розірвання такого договору на підставі статей 853, 875, 882 ЦК України.
8.56. Отже, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №   906/1205/20 та від 07.08.2019 у справі №   496/1561/16-ц, на які посилається скаржник, а також зміст оскаржуваних судових рішень (з урахуванням встановлених обставин справи та підстав, предмета позову та кола доказів) за критеріями подібності, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку, що вказані справи не є подібними до спірних правовідносин, адже різняться фактичними правовими підставами позову, предметами позову та фактично-доказовою базою, тобто рішення у справах ухвалені за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, залежно від яких (обставин і доказів) і прийнято судове рішення.
8.57. Доводи касаційної скарги відповідача про порушення судами попередніх інстанцій положень статей 13, 86, 236 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження обставин, доказів та аргументів сторін, що мають значення для правильного вирішення спору, спрямовані на переоцінку Верховним Судом обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій за наслідком нового розгляду справи, тому колегія суддів їх відхиляє, керуючись приписами статті 300 ГПК України.
8.58. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК   України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
8.59. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК   України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, насамперед акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.
8.60. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.
8.61. Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило, виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України).
8.62. Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
8.63. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Однак це не означає, що здійснення таких прав є абсолютним та безумовним, оскільки стаття 13 ЦК України встановлює межі здійснення цивільних прав зокрема, а частиною третьою цієї статті передбачено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
8.64. Конституційний Суд України у Рішенні від 28.04.2021 №   2-р(ІІ)/2021 виснував, що частина третя статті 13 ЦК України містить словосполуку "а також зловживання правом в інших формах", яку слід тлумачити та застосовувати не відокремлено від інших приписів права, а в їх посутньому взаємозв`язку з нормами ЦК України, насамперед із тими, що містяться в його статтях 3, 12, 13. Унаслідок цього, за висновком Конституційного Суду України, учасник цивільних відносин у разі потреби за допомогою відповідної консультації зможе розумно передбачити, які його дії можуть бути в подальшому кваліфіковано як недобросовісні та такі, що порушують межі здійснення цивільних прав, зокрема, у формі зловживання правом, та якими можуть бути юридичні наслідки таких дій (абзац другий підпункту 3.6 пункту 3 мотивувальної частини). Частина третя статті 13 та частина третя статті 16 ЦК України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, тому що ця мета є правомірною (легітимною) (абзац третій підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).
8.65. Крім того, за висновком Конституційного Суду України, тлумачення та застосування судами джерел цивільного права у будь-якому разі має ґрунтуватися на таких засадах цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність і розумність (абзац третій підпункту 3.5 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 23.04.2020 №   2-р(ІІ)/2021).
8.66. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 у справі №   390/34/17 зроблено висновок про те, що добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В   основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Цей висновок був застосований в пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №   461/9578/15-ц (провадження №   14-175цс20).
8.67. Керуючись доктриною venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у спірному випадку дії відповідача не відповідають принципу добросовісності, а його поведінка у спірних правовідносинах є суперечливою, адже вчиняючи дії з реалізації договору, які давали позивачу підстави вважати, що роботи на свердловині №   83 Західно-Соснівського ГКР виконуються саме в межах укладеного договору, відповідач під час розгляду справи зайняв протилежну позицію, стверджуючи про те, що переміщення бурильного верстату на відстань до 30   км (зі свердловини №   77) та його монтування на свердловині №   83 здійснене без його погодження та на власний ризик позивача.
8.68. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, вважає, що їх зроблено за умов повноти дослідження обставин справи та з дотриманням принципу змагальності, з урахуванням стандарту переваги більш вагомих доказів при наданні переваги поданим позивачем на підтвердження своїх вимог доказам щодо виконання робіт на свердловині №   83 за погодженням із відповідачем та в межах укладеного договору як більш вірогідним, ніж докази, надані відповідачем на їх спростування.
8.69. Також у касаційній скарзі з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК   України відповідач доводив, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою обов`язкові висновки суду касаційної інстанції в постанові від 19.09.2023 в цій справі та відповідні доводи відповідача про суперечливу поведінку позивача на момент підписання додаткової угоди від 14.04.2020 до спірного договору та при зверненні із позовною заявою у січні 2022 року щодо визнання своєчасним виконання відповідачем зобов`язань за цим договором і звільнення відповідача від сплати будь-яких санкцій чи збитків, нарахованих чи таких, що можуть бути нараховані в майбутньому, та прийняли оскаржувані судові рішення про задоволення позову без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування статей 3, 13, 16 ЦК України, викладених у постановах від 11.11.2021 у справі №   910/8482/18(910/4866/21), від 04.08.2021 у справі №   185/446/18, від 07.10.2020 у справі №   450/2286/16-ц, від 09.04.2019 у справі №   903/394/18, від 17.11.2018 у справі №   911/205/18.
8.70. Колегія суддів зауважує, що вирішуючи спір під час нового розгляду справи, суди надали оцінку і діям позивача як виконавця робіт, і відповідача як замовника на предмет дотримання ними принципів добросовісності та заборони суперечливої поведінки у правовідносинах із контрагентом за спірним договором, і дійшли висновку, що викладене у тексті додаткової угоди від 14.04.2020 до договору твердження про належне та своєчасне виконання відповідачем умов цього договору, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення позивачем ставок за простій з бригадою   /   без бригади, штрафних санкцій, витрат та збитків, стосувалося правовідносин сторін, що врегульовувалися цією додатковою угодою (зокрема, робіт на свердловині №   77); при цьому позовні вимоги у справі, що переглядається, ґрунтуються на невиконанні відповідачем зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт на свердловині №   83, що здійснювалися на підставі укладеного між сторонами спору договору.
8.71. Отже, у діях позивача при виконанні робіт за замовленням відповідача не вбачається порушення принципу добросовісності чи суперечливої поведінки щодо контрагента, тому доводи відповідача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій приписів статей 3, 13, 16 ЦК України колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.
8.72. Інші доводи скаржника, які стосуються встановлення обставин у справі, дослідження доказів у справі, Верховний Суд вважає такими, що спростовуються з огляду на повноваження суду касаційної інстанції, визначені приписами статті 300 ГПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
9. Доводи скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права у прийнятті оскаржуваних судових рішень в частині задоволення позову з посиланням на пункти   1,   3 частини другої статті   287 ГПК   України не знайшли свого підтвердження з мотивів і міркувань, викладених у цій постанові.
9.1. Відповідно до пункту   1 частини першої статті   308 ГПК   України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. Згідно з частиною першою статті   309 ГПК   України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею   300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування в оскаржуваній частині немає.
9.3. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу АТ   "Укргазвидобування" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволення позову залишити без змін.
Судові витрати
10. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу відповідача залишає без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині - без змін.
Керуючись статтями   300,   308,   309,   315 ГПК   України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2024 в частині задоволення позову у справі №   910/97/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                 А.   Ємець
Суддя                                                                                 І.   Бенедисюк
Суддя                                                                                 І.   Колос