УХВАЛА

17 травня 2024 року
м. Київ

cправа №  904/4342/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2024
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Криворіжгаз"
про стягнення 2 606 529,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", позивач, скаржник) звернулося 30.04.2024 через підсистему "Електронний суд" до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду       від 10.04.2024 (повний текст постанови виготовлено 15.04.2024) зі справи              № 904/4342/23, в частині позовних вимог про стягнення пені у сумі 125 882,93 грн щодо яких відмовлено; ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення названих вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга позивача не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс).

Предметом касаційної скарги є рішення місцевого суду від 30.01.2024 та постанова апеляційного господарського суду від 10.04.2024. Отже, скаржником оскаржується рішення суду, передбачене пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій           статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої                   статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, щодо якої відсутній висновок та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю      статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому скаржник має усвідомлювати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою щодо форми та змісту касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України вбачається, що першою підставою касаційного оскарження спірних судових актів ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" зазначає пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України (вказує на невідповідність висновків спірної постанови, сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах, щодо змісту статей 549-552, 599 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України, викладеній в постановах Верховного Суду: від 16.10.2018 у справі № 910/22964/17, від 03.07.2019 року у справі                № 917/791/18, від 12.02.2020 у справі № 924/414/19, від 06.05.2021 у справі            № 903/323/20 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19). Зазначена підстава узгоджуються з вимогами касаційної скарги про часткове скасування спірних судових актів та ухваленням частково нового рішення у справі.

Крім того, позивач вказує на унеможливлення встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, через недослідження судами зібраних у справі доказів (стосовно впливу обставин запровадження в державі воєнного стану на зміну фінансового становища обох сторін договору, а не тільки відповідача, та на обов`язки виконання умов угоди, зокрема, щодо своєчасної оплати замовником послуг транспортування природного газу обсягів перевищення розміру замовленої потужності) - друга підстава для звернення з касаційною скаргою, яка визначена положеннями пункту 1 частини третьої    статті 310 ГПК України з відповідним посиланням на пункт 4 частини четвертої статті 287 ГПК України.

Однак підстава 2 (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України з посиланням на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України) для звернення із касаційною скаргою є необґрунтованою та взаємонеузгодженою стосовно вимог про часткове скасування судових актів з частковим ухваленням нового рішення у справі. Отже, касаційна скарга підлягає залишенню без руху через наявність суттєвого недоліку у зазначеній частині підстав касаційного оскарження, який підлягає усуненню.

Таким чином, з урахуванням наведеного касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2024 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2024 зі справи № 904/4342/23 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю         10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз'яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                    І. Бенедисюк