УХВАЛА

04 червня 2024 року 
м. Київ

cправа № 910/7464/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючої - Вронської Г.О., суддів - Баранця О.М., Студенця В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 

про відвід судді Вронської Г.О.

від розгляду справи № 910/7464/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс"

про  розподіл судових витрат

у справі за позовом  ОСОБА_1 
до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс",
2. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Грінвіль Парк Київ"

про визнання недійсним договору та зобов`язання привести договір у  відповідність до типового договору,

ВСТАНОВИВ:
1.           ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" (далі - Відповідач-1) та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку " Грінвіль Парк Київ " про визнання недійсним договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2021 № ГС-7 та зобов`язання привести його у відповідність до типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 № 712.
2.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.08.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі №  910/7464/23, у задоволенні позову відмовлено повністю.
3.          Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2024 у справі № 910/7464/23, у  якій просив скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.
4.          Постановою Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 910/7464/23 касаційну скаргу Позивача залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишено без змін.
5.          02 травня 2024 року Відповідач-1 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить стягнути з Позивача на свою користь 30  000 грн витрат на правничу допомогу. До заяви Відповідач-1 долучив відповідні докази.
6.          03 травня 2024 року Позивач подав до Суду заяву, в якій просить відмовити у задоволенні заяви Відповідача-1 про ухвалення додаткового рішення, а у разі її задоволення - зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
7.          Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2024 заяву Відповідача-1 про розподіл судових витрат у справі № 910/7464/23 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні 04 червня 2024 року о 15:15 год.
8.          28 травня 2024 року Позивач подав заяву про відвід судді Вронської Г.О., яка обґрунтована таким:
- Відповідач-1 завчасно не подав докази для вирішення питання про стягнення судових витрат, а також не зробив заяву про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ані за змістом відзиву на касаційну скаргу, ані в ході надання пояснень у судовому засіданні. Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду;
- діючи упереджено та очевидно на шкоду Позивачу, порушивши принципи рівності, змагальності, пропорційності та диспозитивності господарського судочинства, головуюча Вронська Г.О. безпосередньо перед виходом суду у нарадчу кімнату з власної ініціативи звернулася до представника Відповідача-1 та поставила запитання, чи буде останній подавати Суду докази судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Запитання адресоване виключно представнику Відповідача-1. Вчиняючи такі дії на користь опонента та безпосередньо сприяючи йому у подальшому стягненні з Позивача судових витрат, суддя не порушила аналогічне запитання перед іншими учасниками справи, які також заявляли про власні судові витрати у заявах по суті, що є рівноцінним односторонньому ставленню на користь опонента;
- враховуючи ухвалення рішення саме на користь Відповідача-1, наведені обставини у сукупності зумовлюють у Позивача об`єктивну підозру в тому, що Вронська Г.О. знала результат розгляду справи ще до виходу суду в нарадчу кімнату та ініціювала питання виключно до особи, на користь якої буде ухвалено судове рішення. Суд перебував у нарадчій кімнаті протягом чотирьох хвилин, чого недостатньо навіть для прочитання касаційної скарги, а організований Вронською Г.О. , як головуючою, судовий процес, зокрема регламент для пояснень учасників справи у останній судовій інстанції в межах трьох хвилин, завідомо не корелює з принципом пропорційності та вимогами статті 114 ГПК України щодо розумності строків для вчинення процесуальних дій.
9.          30 травня 2024 року Відповідач-1 подав заперечення на заяву про відвід судді, зазначивши, що остання є необґрунтованою та надуманою, не відповідає дійсному порядку розгляду справи. Заперечення Відповідача-1, зокрема, обґрунтовані тим, що:
- Відповідач-1 заявляв про стягнення судових витрат у вигляді правничої допомоги як з першою заявою по суті справи (у відзиві на касаційну скаргу), так і безпосередньо у самому судовому засіданні, в тому числі до закінчення судових дебатів;
- у поданій заяві Позивач фактично плутає основні процесуальні принципи щодо подання в ході розгляду справи відповідної заяви про понесення витрат та подальше подання доказів задля стягнення таких витрат за наслідками розгляду справи. Приписи частини восьмої статті 129 з урахуванням статті 118 ГПК України стосуються подання заявником протягом п`яти днів з моменту винесення судом рішення відповідних доказів, що, як і попереднє подання заяви про їх стягнення, було виконано Відповідачем-1 у встановленому процесуальному порядку;
- уточнення судом питання щодо стягнення стороною понесених судових витрат після зробленої представником у судовому засіданні заяви про їх стягнення до завершення судових дебатів не свідчить про будь-яку упередженість суду чи шкоду учасникам справи;
- зроблені Позивачем висновки про підозру в попередній обізнаності щодо наслідків розгляду справи є його особистими суб`єктивними припущеннями. Посилання заявника на статтю 35 ГПК України є необґрунтованим, а подана заява свідчить про незгоду Позивача з ухваленим судовим рішенням.
10.          Згідно з частинами першою-третьою статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу.
11.          Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.
12.          Відповідно до частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.
13.          Частиною першою статті 35 ГПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
14.          Відповідно до статті 36 ГПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.
15.          Наведені норми передбачають обов`язкові підстави для відводу (самовідводу) судді. Втім, посилання на відповідну обставину повинно бути обґрунтованим, а сама обставина - такою, що дійсно викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, колегії суддів.
16.          Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має встановлюватися згідно з:
- "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду; позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
- "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій, поведінки судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність; особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
17.          Особа, яка подала заяву про відвід судді (суддів), повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді (суддів) у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивованим, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
18.          Європейський суд з прав людини зазначає, що у кожній окремій справі потрібно вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
19.          Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
20.          Розглянувши заяву Позивача про відвід судді Вронської Г.О. та дослідивши викладені в ній доводи, Суд дійшов висновку, що заява не містить належного обґрунтування та доказів, які б свідчили або могли свідчити про наявність заінтересованості судді Вронської Г.О. у результаті розгляду справи № 910/7464/23, можливого сумніву в неупередженості чи об`єктивності судді під час розгляду цієї справи відповідно до статті 35 ГПК України. За змістом поданої заяви Позивач висловлює незгоду з ходом судового засідання, що відбулося 30 квітня 2024 року.
21.          Водночас за змістом пунктів 1, 3, 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу; роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
22.          Щодо судового рішення, ухваленого за результатами касаційного розгляду справи, Суд звертає увагу на таке.
23.          Згідно з приписами частини першої статті 15 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", частини четвертої статті 33 ГПК України перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції у складі трьох або більшої непарної кількості суддів.
24.          За приписами статті 34 ГПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. Головуючий голосує останнім. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Судді не мають права розголошувати міркування, що були висловлені у нарадчій кімнаті.
25.          Тлумачення приписів статті 34 ГПК України дозволяє дійти висновку про те, що головуючого, як і судді-члена колегії у колегіальному складі суду не наділено особливими процесуальними правами порівняно з іншими суддями, а розгляд справи в колегіальному складі суду означає, що всі процесуальні питання вирішуються судом колегіально без наявності будь якого пріоритету в кожного окремого члена колегії суддів щодо суті та змісту рішення, яке приймається.
26.          Крім того, Суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
27.          Оскільки "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", а Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що суддя Вронська Г.О. прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи, або/та/чи існують переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо її безсторонності або/та/чи існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді, адже незгода сторони з процесуальними рішеннями судді та/чи суддів, рішення або окрема думка судді в цій чи/та інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, а також для того щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості судді.
28.          З урахуванням зазначеного Суд дійшов висновку, що заява про відвід судді Вронської Г.О. є необґрунтованою, доводи заяви базуються на власній оцінці Позивачем обставин, що виникли у ході розгляду справи, а також припущеннях, які є необґрунтованими й такими, що зводяться до суб`єктивної оцінки процесуальних дій головуючої судді. Позивач не довів, що суддя Вронська Г.О. прямо чи побічно заінтересована в результаті розгляду цієї справи.
29.          Отже, відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України подана заява про відвід судді підлягає передачі на авторозподіл для визначення судді щодо її розгляду.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Вронської Ганни Олександрівни від розгляду справи № 910/7464/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат.

2. Передати матеріали справи № 910/7464/23, наявні в касаційній інстанції, на автоматичний розподіл для визначення судді з розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Вронської Ганни Олександрівни від розгляду справи № 910/7464/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінвіль Сервіс" про розподіл судових витрат.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя                                                                      Г. Вронська

Судді                                                                                          О. Баранець

 В. Студенець