УХВАЛА

24 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/18918/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г. О. - головуюча, Баранець О. М., Кондратова І. Д.,

розглянувши заяву Держави в особі Кабінету Міністрів України

про виклик учасників справи у судове засідання для надання пояснень

за касаційною скаргою Держави в особі Кабінету Міністрів України

на ухвалу Господарського суду міста Києва
суддя Васильченко Т. В.
від 15.12.2023

та постанову Північного апеляційного господарського суду
колегія суддів: Сулім В. В., Майданевич А. Г., Коротун О. М.
від 06.03.2024

у справі за позовом Держави в особі Кабінету Міністрів України
до: 1) Акціонерного товариства "Банк Авангард",
2) ОСОБА_1 ,
3) ОСОБА_2 ,
4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційний капітал Україна"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Держава в особі Кабінету Міністрів України (далі - Позивач, Скаржник) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Банк Авангард" (далі - Відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2), ОСОБА_2 (далі - Відповідач-3) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційний капітал Україна" (далі - Відповідач-4) про стягнення коштів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з набранням чинності 19 травня 2022 року Законом України № 2249-IX, яким затверджено Указ Президента України від 11.05.2022 року № 326 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів", фінансові активи Акціонерного товариства "МРБ" перейшли у власність держави, а відтак і грошові кошти, отримані від фінансових активів, підлягали перерахуванню (примусовому вилученню) на користь держави. Втім, відповідачі у справі № 910/18918/23 несвоєчасно перерахували грошові кошти за цінними паперами, у зв`язку з чим Позивач просив солідарно стягнути з Відповідача-1 та Відповідача-4 інфляційні втрати у розмірі 1  340  449  233,67 грн та 3 % річних у розмірі 208 570 081,02 грн за порушення строків повернення коштів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №  910/18918/23, повернуто Позивачу позовну заяву до Відповідча-1, Відповідача-2, Відповідача-3 та Відповідача-4 про стягнення коштів на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Заяву про забезпечення позову залишено без розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2024 у справі № 910/18918/23 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Позивача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі № 910/18918/23. Призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
09 травня 2024 року Скаржник із використанням засобів поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду клопотання про виклик учасників справи у судове засідання для надання пояснень (в порядку статті 169 та частини шостої статті 301 ГПК України), у якому просить:
- здійснювати розгляд касаційної скарги Скаржника у справі № 910/18918/23 в порядку частини шостої статті 301 ГПК України у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи;
- про результати розгляду відповідного клопотання повідомити уповноважену особу, яка дії від імені та в інтересах Скаржника у судах в порядку самопредставництва, на електрону пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 або на поштову адресу Кабінету Міністрів України: 01008 м. Київ, вул. Грушевського, 12/2.
Обґрунтовуючи клопотання про виклик учасників справи у судове засідання для надання пояснень, Скаржник зазначає, що:
- предметом даного позову є стягнення 1  970 449 233,67 грн. Отже, відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 247 ГПК України справа № 910/18918/23 не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження. Таким чином, у разі відкриття в подальшому судом першої інстанції провадження у справі за даною позовною заявою, вказана справа не належала б до справ незначної складності чи малозначних справ, а розглядалася в загальному позовному провадженні з викликом сторін;
- справа № 910/18918/23, як і власне порушення прав Держави в межах спірних правовідносин, становить значний суспільний резонанс та тривалий час є об`єктом уваги засобів масової інформації, що підтверджується великою кількістю публікацій у мережі Інтернет. Вказане підтверджує наявність значного суспільного запиту на висвітлення ходу та результатів розгляду справи, що неможливо здійснити без забезпечення відкритого розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін;
- справа № 910/18918/23 має виняткове значення для Скаржника, оскільки неупереджений розгляд скарги, встановлення об`єктивної істини у спірних правовідносинах щодо правильного застосування норм ГПК України у частині визначення підсудності та стягнення коштів, є можливим виключно шляхом повідомлення усіх учасників справи та проведення відкритого судового засідання з метою надання уповноваженим представникам процесуальної можливості виступити з промовою безпосередньо в суді задля правильного, всебічного та обґрунтованого вирішення всіх спірних питань, порушених у касаційній скарзі;
- у разі незалучення до участі у судових засіданнях Верховного Суду Скаржник, як і інші учасники справи, фактично позбавлений можливості надати свої пояснення щодо обставин даної справи та доводів касаційної скарги.
Розглянувши зазначене клопотання, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.
Наразі перед Верховним Судом з огляду на предмет оскарження (ухвала Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 про повернення позовної заяви, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №  910/18918/23) поставлене процесуальне питання щодо правильності застосування норм процесуального та матеріального права, зазначених у касаційній скарзі: статті 4, пунктів 3, 5 частини першої статті 20, статей 45, 177, 182, 183, 185, 226 ГПК України, статті 167 Господарського кодексу України, статті 7 Закону України "Про банки і банківську діяльність", рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів" від 11.05.2022.
У пункті 96 висновку Консультативної ради європейських суддів (далі - КРЄС) "Про справедливий суд у розумні строки та роль судді в судових процесах з урахуванням альтернативних засобів вирішення спорів" від 24.11.2004 № 6 передбачається, що суд повинен, крім випадків, чітко визначених законом, мати можливість вирішувати, яке саме, усне чи письмове, провадження застосовувати. При цьому у пунктах 104-105 цього висновку зазначено, що кожна окрема справа потребує "пропорційного" розгляду, тобто в такий спосіб, що дозволяє сторонам досягти справедливості ціною, спільномірною з проблемами, що розглядаються, й ціною позову, а також у такий спосіб, що дозволяє суду розглянути інші справи в розумні строки.
КРЄС зауважує, що обмеження повноважень судді щодо вирішення питання чи слід застосовувати усну або письмову форму провадження є несумісними з ефективним правосуддям (пункт 106 цього ж висновку).
Порядок розгляду касаційної скарги урегульовано статтею 301 ГПК України, згідно з частиною першої якої у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.
Частиною п`ятою цієї ж статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У цьому контексті Суд звертає увагу, що згідно з приписами ГПК України ухвала Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 про повернення позовної заяви, яка залишена без змін постановою  Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №  910/18918/23, не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Заразом частиною шостою статті 301 ГПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд касаційної інстанції може розглянути касаційні скарги, зазначені у частинах четвертій і п`ятій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Отже, за змістом наведеної норми вирішення питання про розгляд касаційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи є правом (а не обов`язком) Суду, належить до його розсуду (дискреції), тобто передбачає ухвалення рішення з цього питання на власний розсуд суду касаційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 8 ГПК України унормовано, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
При цьому Суд зазначає, що межі розгляду справи судом касаційної інстанції передбачені у статті 300 ГПК України, згідно з якою, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Водночас Суд звертає увагу, що у розумінні частини сьомої статті 301 ГПК України суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, Суд наголошує, що стаття 301 ГПК України закріплює спеціальну норму (частина п`ята цієї статті), якою визначається порядок перегляду ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи), - без повідомлення учасників справи.
Суд відхиляє посилання Скаржника на те, що предметом позову в цій справі є стягнення 1  970 449 233,67 грн, оскільки ціна позову є критерієм, що враховується при оскарженні рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції (частина четверта статті 301 ГПК України), та не враховується при  оскарженні ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) (частина п`ята статті 301 ГПК України).
Заразом Суд зазначає, що право надати пояснення  може реалізовуватися з огляду на статті 42, 46, 169 ГПК України і в письмовому вигляді. При цьому імперативні приписи частин десятої, одинадцятої статті 301 ГПК України визначають, що учасники справи дають свої пояснення щодо касаційної скарги та відзиву на неї; у своїх поясненнях сторони та учасники справи можуть наводити тільки ті доводи, які стосуються підстав касаційного перегляду судового рішення.
Зазначені посилання на публікації, участь громадськості  у контексті доводів клопотання Скаржника не є обставинами, які  у цій справі є  тими обставинами, які вказані у частині шостій статті 301 ГПК України та які  обумовлюють призначення справи у судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.
Суд також враховує, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції за скаргою Скаржника відбувався публічно. Проявом публічності є також наявність судових рішень у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Ураховуючи, що: 1) предмет оскарження - ухвала Господарського суду міста Києва від 15.12.2023, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі № 910/18918/23 про повернення позовної заяви, що не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи; 2) скарга стосується виключно питання права, залишаючи осторонь фактичні обставини справи; публічний розгляд справи у суді апеляційної інстанції; 3) практику Європейського суду з прав людини як джерело права і те, що у статтях 8, 300, 301 ГПК України передбачено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами; 4) суд касаційної інстанції використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки правильності застосування норм матеріального і процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій; 5) Верховний Суд виконує функцію "суду права" та не є "судом фактів";  6) учасники справи дають свої пояснення щодо касаційної скарги та відзиву на неї, та у своїх поясненнях сторони та учасники справи можуть наводити тільки ті доводи, які стосуються підстав касаційного перегляду судового рішення, з огляду на межі касаційного перегляду, Суд вважає, що перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідатиме принципам ефективного правосуддя, статті 2 ГПК України та не обмежуватиме права Скаржника й інших учасників.
З урахуванням зазначеного, зважаючи, що Скаржник не навів переконливих мотивів, обґрунтувань, які б свідчили про наявність конкретних обставин справи, які обумовлюють необхідність проведення судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про розгляд касаційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №  910/18918/23 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Керуючись статтями 8, 234, 300, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Кабінету Міністрів України у задоволенні клопотання  про розгляд касаційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2023 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 у справі №  910/18918/23 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча                                                                                          Г. Вронська

Судді                                                                                                    О. Баранець

                                                                                                    І. Кондратова