ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/4519/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жайворонок Т. Є. - головуючого, Булгакової І. В., Колос І. Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"»
на постанову  Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 
(у складі колегії суддів: Поляков Б. М. (головуючий), Сотніков С. В., 
Копитова О. С.) та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 (Курдельчук І. Д.) 
за скаргою Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейдінг»
до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"»
про стягнення 8   250   939,68 грн,

УСТАНОВИВ:

10.10.2023 Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія "Укренерго"» (далі - скаржник, ПАТ НЕК «Укренерго», боржник) звернулося до місцевого господарського суду із скаргою:

на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Молотилової Вікторії Вадимівни (далі - державний виконавець) з винесення постанови про арешт коштів боржника від 03.10.2023 в межах всієї суми виконавчого провадження при наявності доказів її оплати;

на бездіяльність державного виконавця, що полягає у: не направленні до банківської установи платіжної інструкції про примусове списання коштів, внаслідок чого залишаються арештованими кошти на всіх рахунках відповідача; не винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження при наявності доказів сплати стягнутих судом коштів до звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що ПАТ НЕК «Укренерго» до звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатрейдінг» (далі - ТОВ «Мегатрейдінг», Товариство) із заявою про відкриття виконавчого провадження добровільно виконало в повному обсязі рішення суду від 21.07.2021 у цій справі. Дізнавшись про відкриття виконавчого провадження з виконання судового рішення від 21.07.2021, боржник подав державному виконавцю докази добровільного його виконання, як це передбачено ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №   1404-VIII), та звернувся із заявою про закінчення виконавчого провадження. Однак, державний виконавець надані докази не розглянула, постанову про закінчення виконавчого провадження не винесла, натомість неправомірно наклала арешт на кошти боржника на суму погашеного основного боргу, чим порушила п. 1, 3, 5, 8 ч. 1 ст. 2, п. 1 ч.   2 ст. 18 Закону №   1404-VIII. 

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.11.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024, у задоволенні скарги відмовлено.

Судові рішення обґрунтовані тим, що у діях державного виконавця відсутні порушення з огляду на те, що докази у справі не підтверджують виконання скаржником рішення суду від 21.07.2021 до відкриття виконавчого провадження та факти, які є підставою для закінчення виконавчого провадження. 

У поданій касаційній скарзі ПАТ НЕК «Укренерго», посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та наявність підстав касаційного оскарження за п. 1, 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати судові рішення, та прийняти нове рішення про задоволення скарги на дії, бездіяльність та рішення державного виконавця.

Касаційна скарга мотивована тим, що ПАТ НЕК «Укренерго» до відкриття виконавчого провадження добровільно провело платежі із погашення боргу та штрафних санкцій, які стягнуті судовим рішенням від 21.07.2021, а суди попередніх інстанцій: 

не дослідили надані відповідачем докази, а саме: платіжні доручення за період з 20.07.2021 по 19.01.2022; відзив від 20.01.2022 ТОВ «Мегатрейдінг» на касаційну скаргу ПАТ НЕК «Укренерго» на рішення суду від 21.07.2021 та апеляційну постанову від 11.11.2021, в якому Товариство підтвердило сплату скаржником суми боргу та штрафних санкцій в повному обсязі, надавши виписки по рахунку (далі - відзив від 20.01.2022);

не зауважили, що не зазначення ПАТ НЕК «Укренерго» в частині платіжних доручень в призначенні платежу здійснення оплати з погашення боргу та сплати штрафних санкцій на виконання рішення суду від 27.01.2021 зумовлене тим, що на момент проведення таких платежів це судове рішення ще не набрало чинності, а було в процесі оскарження до судів вищих інстанцій, тому призначення платежу включає в себе дані рахунків на оплату, виставлених Товариством;

не звернули уваги, що державний виконавець платіжною інструкцією від 09.10.2023 №   72894271 на примусове списання з рахунку боржника 5   090   522,80   грн, фактично повторно стягнула кошти, які вже були добровільно перераховані ним ТОВ «Мегатрейдінг» протягом розгляду судами даної справи по суті спору.

На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження за п. 1, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржник зазначив, що: 

1)          судами попередніх інстанцій при розгляді скарги не було враховано правових позицій Верховного Суду: 

у постанові від 28.04.2021 у справі №   910/9351/20 щодо застосування принципу заборони суперечливої поведінки сторони; 

у постановах від 02.10.2018 у справі №   910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №   917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №   902/761/18, від 18.03.2020 у справі №   129/1033/13-ц, від 20.08.2020 у справі №   914/1680/18, від 25.05.2021 у справі №   906/764/21 щодо застосування принципу змагальності сторін (ст. 2 ГПК України); 

у постановах від 05.02.2019 у справі №   914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №   914/385/18, від 10.04.2019 у справі №   904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №   915/641/18 щодо застосування ст.ст. 74 , 76, 86 ГПК України;

2)          відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування ст. 599 Цивільного кодексу України у поєднанні з п. 7.7.4 Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №   907, в контексті належного виконання зобов`язання щодо оплати електричної енергії для врегулювання небалансів електричної енергії шляхом перерахування коштів на банківський рахунок кредитора без зазначення в графі «призначення платежу» даних, що такий платіж здійснюється на виконання рішення суду, яке ще не набрало чинності.

Ухвалою Верховного Суду 26.04.2024 відкрито касаційне провадження у даній справі з підстави, передбаченої абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

У ч. 1 ст. 300 ГПК України визначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Предметом касаційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Суди попередніх інстанцій встановили, що господарський суд 14.04.2021 відкрив провадження у цій справі за позовом ТОВ «Мегатрейдінг» (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 02.06.2021) до ПАТ НЕК «Укренерго» про стягнення за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, акцептованого 05.12.2019, ідентифікатор договору №   1387-01024, боргу в розмірі 7   533   151,43   грн, а також нарахованих на цю заборгованість інфляційних втрат у розмірі 183   707,48   грн та  3   % річних у розмірі 50   161,34   грн.

Після відкриття провадження у цій справі ПАТ НЕК «Укренерго» здійснено часткові оплати заборгованості за поставлену електричну енергію на балансуючому ринку. 

21.07.2021 ТОВ «Мегатрейдінг» визнало часткові оплати боржника та надало суду довідку, згідно з якою розмір основного боргу ПАТ НЕК «Укренерго» становить 5   360   779,70 грн, втім заяви про повторне зменшення позовних вимог чи відмови від частини вимог не подало. 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2021, закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення 1   653   853,86 грн основної заборгованості відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Позов ТОВ «Мегатрейдінг» задоволено частково. Стягнуто з ПАТ НЕК «Укренерго» 5   689   164,83 грн, з яких: 5   360   779,70   грн основної заборгованості, 183   707,48   грн інфляційних втрат, 50   161,34   грн 3   % річних та 94   516,31   грн судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

30.11.2021 Господарський суд міста Києва видав наказ про примусове виконання рішення від 21.07.2021 у зв`язку з набранням ним 11.11.2021 законної сили.

10.12.2021 ПАТ НЕК «Укренерго» оскаржило зазначені вище судові рішення до Верховного Суду, фактично посилаючись на їх неправомірність в частині задоволення вимог щодо стягнення повного розміру інфляційних втрат та 3   % річних.  

16.02.2022 Верховний Суд постановою залишив без змін прийняті у даній справі судові рішення.

27.09.2023 за заявою арбітражного керуючого у справі про банкрутство ТОВ «Мегатрейдінг» від 15.09.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (далі - ВП) №   72894271 з примусового виконання судового наказу від 30.11.2021 про стягнення з ПАТ НЕК «Укренерго» 5   689   164,83   грн. 

02.10.2023 боржник направив на електронну адресу виконавчої служби заяву про закінчення виконавчого провадження з підстав повної та добровільної сплати ним у період з 20.07.2021 по 19.01.2022 боргу та штрафних санкцій в загальному розмірі 5   689   164,83 грн, на підтвердження чого додав відповідні платіжні доручення та відзив Товариства від 20.01.2022. 

03.10.2023 державний виконавець винесла постанову про арешт коштів боржника, що  містяться на відкритих рахунках, а також коштів   на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та   /   або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать божнику - ПАТ НЕТ «Укренерго» у межах суми звернення стягнення в розмірі 5   689   164,83   грн з урахуванням виконавчого збору   /   основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

04.10.2023 боржник повторно подав через канцелярію виконавчої служби заяву про закінчення виконавчого провадження з додатками, зміст якої є аналогічним змісту заяви, направленої на електронну адресу виконавчої служби 02.10.2023.

05.10.2023 державний виконавець звернулась до арбітражного керуючого ТОВ «Мегатрейдінг» з вимогою надати інформацію про сплату ПАТ НЕК «Укренерго» боргу до відкриття виконавчого провадження, на яку 13.10.2023 отримала відповідь про перерахування боржником 1   070   780,47   грн (за платіжними дорученнями від 15.11.2021 про сплату 183   707,48   грн інфляційних втрат, 50   161,34   грн 3   % річних та 94   516,31   грн судового збору та від 23.11.2021 про часткову сплату основної суми боргу в розмірі 742   395,84 грн). 

Перевіривши надані боржником платіжні доручення, державний виконавець встановила, що з посиланням на рішення суду від 21.07.2021 проведено платежі на загальну суму 1   070   780,47 грн за платіжними дорученнями від 15.11.2021 та від 23.11.2021, таким чином, вважала, що залишок суми боргу становив 4   618   384,36   грн (5   689   164,83   грн - 1   070   780,47   грн), в результаті чого 09.10.2023 підготувала платіжну інструкцію №   72894271 на примусове списання 5   080   522,80 грн (4   618   384,36   грн з урахуванням виконавчого збору) з рахунку боржника та подала її до банківської установи.

11.10.2023 державний виконавець винесла постанову про зняття арешту з коштів боржника, оскільки на депозитний рахунок виконавчої служби надійшли кошти в розмірі 5   080   522,80 грн, яких було достатньо для задоволення вимог Товариства, сплати виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

18.10.2023 державний виконавець винесла постанову про закінчення виконавчого провадження №   72894271 з примусового виконання наказу від 30.11.2021 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №   1404-VIII.

Враховуючи наведені обставини та визнання Товариством сплати боржником 1   070   780,47   грн за платіжними дорученнями від 15.11.2021 та від 23.11.2021, спірним питанням у даній справі є наявність   /   відсутність у ПАТ НЕК «Укренерго» основної суми боргу у розмірі 4   618   384,36   грн до відкриття виконавчого провадження, і як наслідок наявність   /   відсутність підстав для задоволення скарги ПАТ НЕК «Укренерго» на дії та бездіяльність державного виконавця, поданої в порядку ст.   339 ГПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю, зокрема, державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За змістом ст. 326, 327 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, виконання яких здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №   1404-VIII).

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, верховенства права; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями (п. 1, 3, 5, 8 ч. 1 ст. 2 Закону №   1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, судових наказів (п. 1-1 ч. 1 ст. 3). 

Згідно з п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26 Закону №   1404-VIII (у редакції, чинній на момент відкриття виконавчого провадження) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. 

За ст. 10 Закону №   1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (п. 1 ч. 1 цієї статті).

Звернення стягнення на майно боржника полягає, зокрема, в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків). Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (ч. 1, 2, 6 ст. 48 Закону №   1404-VIII).

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається виконавцем шляхом винесення постанови під час відкриття виконавчого провадження у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону №   1404-VIII).

Водночас у ч. 4 ст. 19 Закону №   1404-VIII закріплено обов`язок сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю, зокрема, про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом є підставою для закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №   1404-VIII та має наслідком, зокрема, зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника (ч. 1 ст. 40 цього Закону), про що державний виконавець виносить відповідну постанову.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ч. 1 ст. 39 Закону №   1404-VIII, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (ч. 2 ст. 39).

Таким чином, у випадку, коли виконавець відкрив виконавче провадження, діючи у відповідності до вимог законодавства, після чого сторонами не повідомлено про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, виконавець здійснює примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа шляхом вчинення відповідних заходів, в іншому випадку виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону N 1404-VIII, а стягнуті на його виконання суми - поверненню.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Водночас згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України, щодо відсутності у доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

За доводами скаржника присуджена судом до стягнення сума основного боргу була ним сплачена в повному обсязі добровільно до відкриття виконавчого провадження, що визнано Товариством у суді касаційної інстанції, отже державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження №   72894271 щодо примусового виконання наказу суду від 30.11.2021 про стягнення з боржника 4   618   384,36   грн основного боргу діяла неправомірно, коли виносила постанову про арешт коштів боржника, та допустила протиправну бездіяльність, що полягає у не винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження та не направлені до банківської установи платіжної інструкції про примусове списання коштів. 

На підтвердження вказаного скаржник (як суду, так і державному виконавцю) надав платіжні доручення за період з 20.07.2021 по 19.01.2022, згідно з яких загальний розмір перерахованих Товариству коштів, за виключенням визнаних арбітражним керуючим 742   395,34   грн за платіжними дорученнями від 23.11.2021, становить 4   850   834,85   грн.  

У призначенні платежу цих доручень значиться « 43275225; за електричну енергію для врегулювання небалансів; IMBALANCE; номер INVIOCE; період, за який оплачується рахунок; 1387-01024; 05.12.2019; в т.   ч. ПДВ 20   % - сума».

Оцінивши надані скаржником докази відповідно до ст. 86 ГПК України, суди вважали безпідставними такі доводи скаржника, оскільки на виконання рішення суду боржником сплачено лише 742   395,34   грн основного боргу за платіжними дорученнями від 23.11.2021, однак встановити призначення сплачених коштів у розмірі 4   618   384,36 грн за іншими платіжними дорученнями за наявності призначення платежу « 43275225; за електричну енергію для врегулювання небалансів; IMBALANCE; номер INVIOCE; період, за який оплачується рахунок; 1387-01024; 05.12.2019; в т.   ч. ПДВ 20   % - сума» як виконання судового рішення у цій справі, за висновками судів, не має правових підстав, а суд не вправі змінювати призначення платежу, вказаного у платіжних дорученнях, отже державний виконавець діяла правомірно і не вчинила протиправної бездіяльності.

Проте, відхиливши докази скаржника лише з посиланням на такий висновок, ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд при розгляді скарги ПАТ НЕК «Укренерго» не надали оцінки поданим скаржником платіжним дорученням у сукупності зі змістом судових рішень по суті спору та поясненнями учасників спору та пов`язаними з ними обставинам з огляду на їх вірогідність.

Безсумнівно врахувавши заперечення державного виконавця та арбітражного керуючого Товариства проти того, що скаржник сплатив суму боргу до відкриття виконавчого провадження, суди попередніх інстанцій не вирішили питання чи мали місце такі обставини, якими скаржник обґрунтовував свою скаргу, з огляду на те, що у періоди з 20.07.2021 по 16.08.2021, з 17.08.2021 по 06.10.2021 та з 07.10.2021 по 09.11.2021, 10.11.2021 по 23.11.2021 та 19.01.2022 ПАТ НЕК «Укренерго» здійснювало платежі на виконання договору.

У призначенні платежу цих доручень, крім доручень за 15.11.2021 та 23.11.2021, значиться « 43275225; за електричну енергію для врегулювання небалансів; IMBALANCE; номер INVIOCE; період, за який оплачується рахунок; 1387-01024; 05.12.2019; в т.   ч. ПДВ 20   % - сума», при цьому лише номер INVIOCE та період, за який оплачується рахунок, є різними у кожному окремому платіжному дорученні. 

У додаткових поясненнях від 20.10.2023, поданих суду першої інстанції, та в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції від 22.11.2023, ПАТ НЕК «Укренерго» наводило пояснення з наведенням правового обґрунтування з приводу зазначення ним саме такого призначення платежу в платіжних дорученнях, що ця інформація значить та чим це обумовлено, зокрема, вказало, що « 43275225» є кодом ЄДРПОУ Товариства, а « 1387-01024; 05.12.2019» - номером та датою договору про врегулювання небалансів електричної енергії. 

Суди на наведене не зважили та не зазначили мотивів відхилення таких аргументів скаржника, попри те, що п. 5 ч. 4 ст. 238 та підп. «в» п. 2 ч.1 ст.   282 ГПК України зобов`язує суди надавати мотивовану оцінку кожного аргументу, наведеного учасником справи, та наводити мотиви, зокрема, відхилення кожного аргументу, якщо такий аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним.

Враховуючи, що частина платежів здійснена боржником у період з дати ухвалення рішення і до набрання ним законної сили 11.11.2021 (з 20.07.2021 по 10.11.2021), суди, зробивши висновок, що платіжні доручення за такі дати повинні були містити в призначенні платежу посилання на судове рішення для того, щоб вважатися доказами сплати боргу на його виконання, не навели правового обґрунтування такого висновку, обмежившись формальним дослідженням цих доказів та зазначивши, що суд не вправі змінювати призначення платежу.

Окрім того, як вбачається зі змісту судових рішень у цій справі по суті спору, письмових пояснень та відзивів на апеляційну та касаційну скарги ТОВ «Мегатрейдінг»:

у суді першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи по суті спору - не заперечувало, що надані ПАТ НЕК «Укренерго» платіжні інструкції з посиланням у призначені на договір є доказами часткового погашення ним суми боргу, про що свідчить довідка Товариства від 21.07.2021 про зменшення суми боргу, надана місцевому господарському суду, та зміст відзиву на апеляційну скаргу;

у Верховному Суді у відзиві на касаційну скаргу - вказувало, що боржник повністю добровільно виконав рішення суду від 21.07.2021, сплативши суми основного боргу та штрафних санкцій, на підтвердження чого надало частину платіжних доручень, а саме:  за 11.11.2021 про сплату 13   874,05 грн з посиланням в призначенні на договір, за 15.11.2021 - 50   161,34   грн 3   % річних, 183   707,48   грн інфляційних втрат, 94   516,31   грн судового збору, за 23.11.2021 - 742   395,34   грн основного боргу, із зазначенням рішення суду в якості призначення платежу.

Під час розгляду скарги на дії та бездіяльність державного виконавця арбітражний керуючий Товариства у запереченнях на скаргу визнавала проведення сплат за платіжними дорученнями лише від 15.11.2021 та від 23.11.2021, в яких здійснено покликання на рішення суду, однак, сплату 13   874,05 грн, здійснену 11.11.2021, та інші сплати у наведені вище періоди з посиланням на договір від 05.12.2019 №   1387-01024, не визнала саме з цієї підстави, на відміну від директора Товариства, за підписом якого подавались документи у суди попередніх інстанцій.

Наведеного суди не врахували та не усунули розбіжностей між твердженнями Товариства під час розгляду справи по суті про належність платіжних доручень, в тому числі тих, які в призначенні платежу містять вказівку на договір, як доказів щодо повного погашення ПАТ НЕК «Укренерго» суми боргу, стягнутого за рішенням суду, та арбітражного керуючого, яка це заперечувала у відзиві на скаргу боржника.

З урахуванням наведеного висновки судів про те, що боржником не доведено належними доказами сплати суми боргу в розмірі 4   618   384,36   грн до відкриття виконавчого провадження, а державний виконавець діяла правомірно, є передчасними та зроблені з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст.   ст. 74, 79, 86  ГПК України.

За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Судові рішення у справі, яка розглядається, не відповідають вказаним вимогам законодавства.

Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на наявність підстав касаційного оскарження судових рішень за п. 1, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України, оскільки відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. 2, 3 ч. 1 цієї статті (ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку) є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Наведені доводи скаржника ґрунтуються на помилковому ототожненні підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, яка стосується виключно випадків оскарження судових рішень, зазначених у п. 1, 4 ч. 1 цієї статті (передусім оскарження рішення суду першої інстанції по суті спору після його апеляційного перегляду), та підстав касаційного оскарження судових рішень, зазначених у п. 2, 3 ч. 1 цієї статті, що врегульовані окремо.

Порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права під час розгляду скарги ПАТ НЕТ «Укренерго» унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення цієї справи, та які не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу меж розгляду справи судом касаційної інстанції (ст. 300 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, а також відповідно до положень ч. 3 ст. 310 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції від 25.03.2024 та ухвала суду першої інстанції від 22.11.2023 у цій справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи судам попередніх інстанцій необхідно врахувати викладене, дослідити зібрані у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого вирішити скаргу відповідно до закону. 

Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України). За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у справі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія "Укренерго"» задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.11.2023 у справі № 910/4519/21 скасувати. 

3. Справу № 910/4519/21 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий  суддя                                                       Т. Є. Жайворонок

Судді:                                                                                І. В. Булгакова

                                                                                          І. Б. Колос