УХВАЛА
30 травня 2024 року 
м. Київ
Справа №  908/142/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Агроспейс" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024 (колегія суддів: Чус О. В., Дармін М. О., Кощеєв І. М.) та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024 (суддя Мірошниченко М. В.) у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Агроспейс" до Фермерського господарства "Лісник-М", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області про скасування реєстрації комбайну,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Агроспейс" (далі - ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс") звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом, в якому просило скасувати реєстрацію за Фермерським господарством "Лісник-М" комбайна зернозбирального FENDT (модель 6335 С, серійний номер ZN205640Х03020019, 2017 року випуску), проведеної Головним управлінням Держпродспоживслужби в Запорізькій області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 18.03.2019 № 1761 не зняв комбайн з обліку та не передав свідоцтво про його реєстрацію (з відміткою про зняття з обліку) позивачу.
20.02.2024 Господарський суд Запорізької області ухвалив рішення про відмову у позові.
Суд першої інстанції виходив з того, що вимога про скасування реєстрації комбайна фактично зводиться до ухвалення судом рішення про вчинення дій зі скасування реєстрації транспортного засобу, які відповідно до законодавства є компетенцією Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області. Водночас вчинення таких дій не належить до повноважень суду і ухвалення судом рішення про це фактично буде свідчити про підміну судом функцій уповноваженого державного органу.
01.05.2024 Центральний апеляційний господарський суд прийняв постанову, повний текст якої склав 07.05.2024, про залишення цього рішення без змін.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неефективність обраного позивачем способу захисту, оскільки задоволення вимоги про скасування реєстрації комбайна спроможне надати ефективний захист права у разі заявлення цієї вимоги з вимогою про визнання права власності на комбайн і в такому випадку задоволення таких вимог у практичному аспекті зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права.
14.05.2024 ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс" через підсистему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.
Скаржник вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції щодо неефективності обраного способу захисту порушеного права з огляду, зокрема, на відсутність між сторонами спору про право власності на комбайн. До того ж заявлена вимога узгоджується із приписами Порядку відомчої реєстрації та зняття з обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2009 № 694.
Підставами касаційного оскарження ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс" визначило пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2024 справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Краснова Є. В. - головуючого, Рогач Л. І., Мачульського Г. М.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, зважаючи на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з приписами частини п`ятої статті 12 ГПК України малозначними справами є: 1)    справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)    справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Як вбачається з ухвали Господарського суду Запорізької області 23.01.2024, суд, врахувавши незначну складність цієї справи та те, що вона не належить до визначеного у частині четвертій статті 247 ГПК України виключного переліку категорій справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, визнав її малозначною відповідно до пункту 2 частини п`ятої 12 ГПК України, а тому розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина третя статті 12 ГПК України).
Колегія суддів враховує, що ця справа не належить до категорії справ, які розглядаються виключно в порядку загального позовного провадження (частина четверта статті 247 ГПК України).
Як зазначено вище, у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки, за яких судові рішення у малозначних справах можуть бути предметом касаційного оскарження.
ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс" підставами касаційного оскарження судових рішень визначило пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України, яка без обґрунтувань, передбачених в пункті 2 частини третьої цієї ж статті, не може вважатися дотриманням приписів статті 290 цього ж Кодексу, оскільки ця справа визнана судом малозначною.
Необхідно враховувати, що передбачені підпунктами "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки не є тотожними з поняттям підстав касаційного оскарження, які передбачені пунктами 1- 4 частини першої статті 287 ГПК України.
Із доводів касаційної скарги ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс" по суті також не вбачається наявності підстав для відкриття касаційного провадження, передбачених частиною третьої статті 287 ГПК України.
Отже, скаржник не дотримався умови допуску малозначної справи до касаційного оскарження.
При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені в пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
Верховний Суд також враховує позицію, висловлену Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09.10.2018 про неприйнятність у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). ЄСПЛ визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі пункту 3 (а) статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і має бути відхилена відповідно до пункту 4 цієї статті. Зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. При цьому в аспекті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також взято до уваги наявність або відсутність питання справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак ЄСПЛ не визнав факту висвітлення заявницею належним чином обставин порушення процесуальних гарантій, наданих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в контексті обов`язку справедливого провадження в судах першої та другої інстанцій.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Верховним Судом під час вирішення питання щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження також взято до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду даної справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що не перевіряє викладені доводи скаржника у касаційній скарзі по суті щодо прийняття судами оскаржуваних судових рішень, адже скаржник не вказав та не довів виключних випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути предметом розгляду Верховним Судом відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
Законодавець надав Верховному Суду право використовувати процесуальний фільтр, закріплений у частині першій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зважаючи на відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Торгова компанія "Агроспейс" на підставі пункту 1 частини першої статті 293 цього ж Кодексу, оскільки її подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 908/142/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія "Агроспейс" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.05.2024 та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.02.2024.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. В. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. М. Мачульський

Суддя                                                                                                    Л. І. Рогач