УХВАЛА

29 травня 2024 року 
м. Київ

cправа № 916/2999/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І. В.(головуючої),  Жайворонок Т.Є.  та   Колос І.Б.,
розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю Кліар-Сіті" (далі  - Товариство)
на рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2024 та 
постанову Південно-західного  апеляційного господарського суду від 29.04.2024
за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) 
до  Товариства 
про стягнення 653 598,16 грн,

ВСТАНОВИВ:
Товариство 17.05.2024 (через систему "Електронний суд") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 зі справи №  916/2999/23  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; Кодекс) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічне положення закріплено і у частині першій статті 17 ГПК України.
Згідно з частиною сьомою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Позов у цій справі було подано у 2023 році, де відповідно до приписів статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року був визначений у розмірі 2  684,00  грн. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у даній справі є стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків у розмірі 653 598, 16 грн, а, отже, з огляду на наведені норми, ціна позову у даній справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Так, рішенням господарського суду Одеської області від 20.02.2024 року у справі №916/2999/23 позовні вимоги Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Товариства задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених державі Україна у розмірі 653 598, 16 грн.
Постановою  апеляційного господарського суду від 29.04.2024 у цій справі, зокрема: рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2024 року у справі №916/2999/23 скасовано частково. Позовні вимоги Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Товариства про стягнення 653 598, 16 грн шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу задоволено частково; стягнуто з Товариства суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, у вигляді збитків, нанесених державі Україна у розмірі 646  003, 20 грн. на користь держави Україна та витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви на користь Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) у розмірі 9 690, 05 грн. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) до Товариства про стягнення 7  594,  96  грн  шкоди за зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки без спеціального дозволу для такого перенесення.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у підпунктах "а", "б", "в" та "г" цієї ж норми. 
При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених згаданими підпунктами пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника. 
Як свідчить зміст касаційної скарги, скаржник посилається на те, що суд першої інстанцій не відніс цю справу до категорії малозначних, оскільки, відкриваючи провадження у цій справі  згідно з ухвалою від 18.07.2023, ухвалив розглядати справу за правилами загального провадження, однак суд апеляційної інстанції  в  оскаржуваній постанові від 29.04.2024 помилково зарахував справу до малозначних,  зробивши посилання  на пункт 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу у вказаній постанові від 29.04.2024.
Проте самі лише міркування  скаржника, наведені у касаційній скарзі, щодо помилковості зарахування цієї справи судом апеляційної інстанції до малозначних, не можуть бути достатнім обґрунтуванням наявності виключних обставин, передбачених відповідним пунктом частини третьої статті 287 ГПК України, для касаційного перегляду справи, оскільки факт того, що справа не була визнана судом першої інстанції малозначною, не виключає того випадку, що ціна позову у даній справі не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України також виключає її перегляд в касаційному порядку без належних обґрунтувань та доведення виключних випадків, зазначених у підпунктах "а", "б", "в" та "г" цієї ж норми. 
Отже, Суд, розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та врахувавши  зміст оскаржуваних судових рішень, дійшов висновку, що наявності виключних випадків з обставин даної справи не вбачається, а  скаржником не наведено належних обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України для відкриття касаційного провадження у цій справі.
З урахуванням зазначеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства  на рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись частиною п`ятою статті 12, статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Кліар-Сіті" на рішення господарського суду Одеської області від 20.02.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2024 зі справи №  916/2999/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                    І. Булгакова

Суддя                                                                                                    Т. Жайворонок 

Суддя                                                                                                    І.  Колос