УХВАЛА

16 квітня 2024 року 
м. Київ

cправа №  916/242/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., 
розглянувши матеріали касаційної скарги заступника керівника Одеської обласної прокуратури
на рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2023 та
постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2024
у справі за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бульвар 1906", Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради
про визнання незаконними та скасування містобудівних умов і обмежень, визнання незаконними дій та скасування дозволу на виконання будівельних робіт,
ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Міністерства охорони здоров`я України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бульвар 1906", Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якій просив суд:
- визнати незаконними та скасувати містобудівні умови і обмеження від 21.10.2019 № 190, затверджені наказом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 21.10.2019 № 01-06/264;
- визнати незаконними дії Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо видачі 22.09.2020 ТОВ "Бульвар 1906" дозволу на виконання будівельних робіт № ОД 012200922476;
- скасувати дозвіл на виконання будівельних робіт за № ОД 012200922476, виданий Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 22.09.2020. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка належить до земель оздоровчого призначення, а тому відповідно до статті 48 Земельного кодексу України на ній заборонена діяльність, яка суперечить цільовому призначенню і може негативно вплинути на природні лікувальні властивості цієї землі. До того ж у межах території розташовані два об`єкти культурної спадщини, а сама територія входить до території Центрального історичного ареалу м.   Одеси, тому на цій земельній ділянці встановлені і обмежені технічні характеристики об`єктів будівництва. 
З урахування викладеного Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради мало відмовити у видачі спірного дозволу з посиланням на абзац другий частини четвертої статті 37 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".
Ухвалою від 11.08.2022 Господарський суд Одеської області закрив провадження у справі в частині вимог прокурора в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров?я України.
Господарський суд Одеської області рішенням від 10.11.2023 відмовив у задоволенні позову та скасував вжиті відповідно до ухвали від 21.02.2022 заходи забезпечення позову.
Зазначив, що міськрада передала земельну ділянку за умови використання для будівництва та обслуговування саме курортно-оздоровчого комплексу, а тому орендар на підставі цього договору мав право отримати містобудівні умови та обмеження й дозвіл на виконання будівельних робіт саме на будівництво курортно-оздоровчого комплексу, а не будь-якого іншого об`єкту на свій вибір.
Об`єкти культурної спадщини розташовані за межами цієї земельної ділянки, спірні містобудівні умови та обмеження відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва та вимогам містобудівної документації на місцевому рівні (будівництво курортно-оздоровчого комплексу не відноситься до закладів охорони здоров`я), а спірна проектна документація на будівництво курортно-оздоровчого комплексу відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.
При цьому Одеська міська рада не є ані спеціально уповноваженим органом в сфері містобудування та архітектури, який здійснює архітектурно-будівельний контроль або архітектурно-будівельний нагляд від імені держави, ані органом охорони культурної спадщини, що прокурор не врахував при визначенні підстав позову. При цьому обраний прокурором спосіб захисту не є ефективний та не може призвести до відновлення інтересів держави без необхідності повторного звернення до суду.
Південно-західний апеляційний господарський суд постановою від 12.03.2024 залишив рішення суду першої інстанції без змін.
05.04.2024 заступник керівника Одеської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 (повний текст складений 18.03.2024), в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у цій справі визначено колегію суддів у складі: Рогач Л. І. - головуючої, Краснова Є. В., Мачульського Г. М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2024.
Відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. 
Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що її подано з дотриманням вимог статей 287- 291 Господарського процесуального кодексу України. 
Враховуючи обґрунтування скаржником випадку, передбаченого пунктом 3  частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.
За змістом статті 295 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження. Оскільки подання відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі є правом учасників справи, то у разі реалізації такого права суд касаційної інстанції встановлює відповідний строк для подання зазначеного відзиву.
Керуючись статтями 234, 287, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі № 916/242/22 за касаційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Одеської області від 10.11.2023 і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2024 та здійснити перегляд оскаржуваних судових рішень у відкритому судовому засіданні  22 травня 2024 року о  12:30 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.   О.   Копиленка, 6, в залі судових засідань № 10 (кабінет №   332).
2. Учасники справи мають право подати до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу до 03 травня 2024 року, відсутність яких не перешкоджає здійсненню касаційного перегляду.
3. Інформацію щодо розгляду справи можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі "Інтернет" за вебадресою: http://supreme.court.gov.ua.
4. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Верховний Суд також роз`яснює про право сторін подати заяви про розгляд справи за їх відсутності, а також про їхнє право брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку статті 197 Господарського процесуального кодексу України.
5. Витребувати з Господарського суду Одеської області / Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи № 916/242/22. 
6. Надіслати копію цієї ухвали до Господарського суду Одеської області та Південно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуюча                                                                                          Л. Рогач

Судді                                                                                                    Є. Краснов

                                                                                                    Г. Мачульський