ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/8647/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,
секретар судового засідання - Письменна О. М.,
за участю представників:
позивача - Бойко В. О. (адвокат),
відповідача - Басманової О. Ю. (у порядку самопредставництва),
третьої особи - не з`явилися,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест"
на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 (суддя Щербаков С. О.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 (судді: Тищенко А. І. - головуючий, Михальська Ю. Б., Скрипка І. М.) у справі
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест"
до Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області,
про визнання протиправним та скасування наказу.

Короткий зміст і підстави позовних вимог
1. У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст) про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту від 01.02.2022 № 295/5 "Про задоволення скарги".
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при прийнятті оскаржуваного наказу у Мін`юсту не було законних підстав для скасування рішення державного реєстратора за № 56864453, оскільки саму скаргу було подано з пропуском строку, і оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням строків, а висновки Мін`юсту при цьому є помилковими.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024, у справі № 910/8647/22 у задоволенні позову відмовлено.
4. Судові рішення мотивовано тим, що позивач не довів відповідно до вимог господарського процесуального законодавства факту порушення його права або охоронюваного законом інтересу внаслідок прийняття Мін`юстом наказу від 01.02.2022 № 295/5.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. У касаційній скарзі Товариство просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати повністю, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
6. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме частини 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження" щодо перебігу строків оскарження рішень, дій та бездіяльності до Мін`юсту та його територіальних органів, та абзацу 3 частини 4 статті 37 зазначеного Закону щодо підтвердження фактів порушення прав скаржника.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
7. Мін`юст у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях. 
Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області (далі - Ставищенська селищна рада) своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалось.
Розгляд справи Верховним Судом
8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.05.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 у справі № 910/8647/22, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 04.06.2024.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
9. 10.08.1995 відповідно до частини 2 статті 23 Земельного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення правовідносин) Іванківською сільською радою народних депутатів Ставищенського району Київської області видано Колективному сільськогосподарському підприємству "Прогрес" (далі - КСП "Прогрес") с. Іванівка державний акт КВ №005 на право колективної власності на землю площею 3828, 2 гектарів.
10. Звертаючись з цим позовом до суду, Товариство наголошує на тому, що йому належить право на майно та земельну ділянку під будівлями реформованого КСП "Прогрес", яку виділено на підставі протоколу від 16.12.2008 № 1 та протоколу від 14.07.2015 № 2 загальних зборів співвласників майна реформованого КСП "Прогрес", що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна від 16.12.2008, свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства від 29.10.2008 серія КИ-ХХІ-971.
11. На земельній ділянці, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001, розміщені нежитлові будівлі, що належать на праві власності позивачу, на підтвердження чого позивач надав копії свідоцтв про право власності.
12. 25.02.2021 Товариство звернулося до державного реєстратора Сквирської міської ради Київської області Шерстюк А. О. (далі - державний реєстратор Шерстюк А. О.) для оформлення права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001.
13. Державним реєстратором Шерстюк А. О. було прийнято рішення від 01.03.2021 №    56864453 щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001, та внесено запис № 40780193 про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001, за Товариством.
14. 27.08.2021 Ставищенська селищна рада звернулася до Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - Колегія) зі скаргою № 03-06/1038 на рішення державного реєстратора, в якій просило скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.03.2021 № 56864453, виданого державним реєстратором Шерстюк А. О., яким було зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001, площею 33,6625 га за Товариством, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2302119432242, номер запису про право власності 40780193.
15. Скаргу мотивовано тим, що як вбачається з рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.03.2021 № 56864453, підставою для реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку був протокол загальних зборів реформованого КСП "Прогрес". Однак, оскільки КСП "Прогрес" було реорганізовано, а згодом припинена його діяльність у зв`язку з приєднанням до ТОВ "Прогрес", яке також припинило діяльність у зв`язку з ліквідацією 27.08.20218, зазначена земельна ділянка перейшла у комунальну власність Ставищенської селищної ради, правонаступника Іванівської сільської ради. Скаржник зазначив, що земельне законодавство, яким чітко визначено підстави набуття сільськогосподарським підприємствами права власності на землі сільськогосподарського призначення, не допускає можливості безоплатного відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність юридичних осіб.
16. 25.11.2021 Колегією складено висновок, відповідно до якого, Колегія рекомендувала скаргу Ставищенської селищної ради від 27.08.2021 № 03-06/1038 задовольнити у повному обсязі: скасувати рішення від 01.03.2021 №    56864453, прийняте державним реєстратором Шерстюк А. О.
17. Колегія виходила з того, що оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Шерстюк А. О. з порушенням вимог пункту 2 частини третьої статті 10, абзацу 1 частини 1 статті 22, пунктів 3, 4 частини 1, частини 2 статті 24 Закону України "Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження", абзацу 1 пункту 12 Порядку розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (далі - Порядок № 1128), оскільки оскаржуване рішення прийнято на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття права власності Товариством на земельну ділянку. Акт приймання-передачі, укладений між ЗАТ "Прогрес" та Товариством, не містить відомостей про прізвище, ім`я та по-батькові особи, яка підписала зазначений акт від імені Товариства. Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), подане для державної реєстрації права власності, не містило відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченої підписом керівника такого підприємства та печаткою. До того ж зі змісту свідоцтва неможливо було встановити, яке саме нерухоме майно передається у власність Товариства.
18. 01.02.2022 Мін`юстом видано наказ № 295/5 "Про задоволення скарги", яким скаргу Ставищенської селищної ради від 27.08.2021 № 03-06/1038 задоволено у повному обсязі: скасовано рішення від 01.03.2021 № 56864453, прийняте державним реєстратором Шерстюк А. О., виконання наказу покладено на Офіс протидії рейдерству.
19. Звертаючись з позовом до суду, Товариство зазначило, що 10.08.2022 із загальнодоступного інтернет-ресурсу (https://minjust.gov.ua/m/lyutiy-8961) позивач дізнався, що 01.02.2022 Мін`юстом було видано наказ № 295/5 "Про задоволення скарги" на підставі висновку Колегії від 25.11.2021 з розгляду скарги Ставищенської селищної ради від 27.08.2021 № 03-06/1038.
20. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що:
- наказ Мін`юстом від 01.02.2022 № 295/5 прийнятий з грубим порушенням Порядку № 1128 та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки скаргу Ставищенської селищної ради від 27.08.2021 № 03-06/1038 було розглянуто по суті лише 25.11.2021, тобто з порушенням строків розгляду скарг; під час розгляду скарги Ставищенської селищної ради позивач був позбавлений можливості бути на засіданні Комісії, де розглядалася скарга, ознайомитись з її змістом та доданими до неї документами, а також скористатись правом на подання письмових пояснень по суті скарги;
- скаргу, на підставі розгляду якої відповідач прийняв оскаржуваний наказ, було подано з простроченням терміну для оскарження, встановленого частини 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а саме скарга подана 27.08.2021, а рішення про реєстрацію права позивачем прийняте 27.05.2021, з пропуском 60-денного терміну, що відповідно до статті 37 зазначеного Закону є однією з підстав для відмови у задоволенні скарги, оскільки закінчився встановлений законом строк для її подання;
- Ставищенська селищна рада не мала повноважень на звернення зі скаргою, оскільки спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах с. Іванівка Ставищенського району, тобто розпорядником землі є Іванівьска сільська рада. Отже, відповідач порушив норму прямої дії, визначену абзацом 3 частини 4 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки скаргу подано особою, якою не доведено факт порушення саме її прав, взагалі не мали права розглядати;
- у висновку від 25.11.2021 Колегії зазначено, що підставою для прийняття наказу стало те, що державним реєстратором прийнято рішення на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття права власності позивача на земельну ділянку, однак позивачу належить право реформованого КСП "Прогрес" на підставі рішення загальних зборів співвласників майна реформованого КСП "Прогрес", оформлених протоколами від 16.12.2008 № 1 та від 14.07.2015 № 2.
При цьому, позивач зазначив, що має зареєстроване право власності на нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці, кадастровий номер 3224283201:01:017:0001, зокрема: комора, свиноферми, молочно-товарна ферма, пилорама, тракторна бригада, автопарк, пожежне депо, АЗС, млин, комори та зернотоки.
Позиція Верховного Суду
21. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається, з огляду на таке.
23. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
25. У частині 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
26. Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мін`юсту, його територіальних органів або до суду.
27. За змістом частини 5 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Мін`юсту подається особою, яка вважає, що її права порушено. До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.
28. Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.
29. Таким чином, підставою для звернення до Мін`юсту є наявність порушеного права скаржника, і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували би порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, недотримання особою, яка подає скаргу, передбачених законом вимог щодо її оформлення, неподання доказів порушення внаслідок прийняття реєстратором рішення її прав, виключає можливість розгляду скарги та є підставою для відмови у задоволенні поданої нею скарги (такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 923/128/19).
30. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що право Ставищенської селищної ради у спірних правовідносинах порушено з огляду на те, що відповідно до підпункту 4 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, старост сіл, селищ територіальних громад, які увійшли до складу територіальних громад, території яких затверджено Кабінетом Міністрів України на підставі цього Закону, припиняються в день набуття повноважень сільських, селищних, міських рад, обраних на перших місцевих виборах у 2020 році.
31. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №715-р "Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області" територія с. Іванівка входить до складу території Ставищенської територіальної громади.
32. Отже, відповідно до підпункту 4 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад" повноваження Іванківської сільської ради щодо розпорядження спірною земельною ділянкою припинені в день набуття повноважень Ставищенською селищною радою.
33. Відповідно до рішення Ставищенської селищної ради від 04.12.2020 № 12 "Про реорганізацію Антонівської, Бесідської, Брилівської, Василиської, Винарівської, Гейсиської, Гостромогильської, Журавлиської, Іванівської, Красилівської, Кривецької, Полковницької, Попружнянської, Розкішнянської, Розумницької, Сніжківської, Станіславчицької, Стрижавської, Сухоярської, Торчицької, Юрківської, Ясенівської сільських рад шляхом приєднання до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області" розпочато процедуру реорганізації, зокрема, Іванківської сільської ради шляхом приєднання до Ставищенської селищної ради, що є адміністративним центром та визначено, що Ставищенська селищна рада є правонаступником майна, прав та обов`язків зазначених сільських рад.
Таким чином, суди попередніх інстанцій обґрунтованого висновку, що особою, яка може здійснювати повноваження від імені власника майна територіальної громади с. Іванівка з грудня 2020 року є саме Ставищенська селищна рада.
34. При цьому пунктом 21 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України встановлено, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування масивах сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання земель зрошення в Україні", а саме 01.01.2019, землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які, в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
35. Отже, як підставно виснували суди попередніх інстанцій, звернення Ставищенської селищної ради зі скаргою до Мін`юсту про скасування рішення державного реєстратора, що стосувалось прав на земельну ділянку, розташовану в межах Іванівської сільської ради, є обґрунтованим.
36. У зв`язку із наявністю загальних висновків Верховного Суду щодо наявності порушеного права скаржника як підстави для звернення до Мін`юсту зі скаргою, колегія суддів не вбачає підстав для формування висновку в частині застосування абзацу 3 частини 4 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо підтвердження фактів порушення прав скаржника, позаяк вирішення такого питання залежить від фактичних обставин окремої господарської справи та вирішується господарськими судами індивідуально у кожному конкретному випадку.
До схожих висновків дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховний Суд в постанові від 22.05.2024 у справі № 910/7586/22.
37. Згідно з частиною 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мін`юсту та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.
Таким чином, для з`ясування дати, з якої розпочинається відлік, необхідно досліджувати об`єктивні та суб`єктивні фактори, які сприяють реалізації особою зазначеного права.
38. За загальним правилом строк звернення обчислюється з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав (у цьому випадку - про рішення державного реєстратора). При цьому "могла" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа могла дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Подібні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 02.05.2023 у справі №    910/16665/21, від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17 та від 30.03.2021 у справі №    400/1825/20.
39. Суди попередніх інстанцій встановили, що Ставищенська селищна рада, дізналася про оскаржуване рішення 15.07.2021, що підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2659114110, сформованою 15.07.2021, яку додано скаржником до скарги. При цьому, жодних доказів, які б підтверджували обізнаність третьої особи із оскаржуваним рішенням державного реєстратора до моменту отримання інформаційного витягу від 15.07.2021 матеріали цієї справи не містять.
40. Місцевий суд у цій частині окремо відмітив, що жодних доказів які б підтверджували обізнаність третьої особи із оскаржуваним рішенням державного реєстратора до моменту отримання інформаційного витягу 15.07.2021, позивачем не надано як під час розгляду справи, так і до Колегії.
41. Зважаючи на це, доводи скаржника щодо необхідності формування висновку з питання застосування частини 3 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо перебігу строків оскарження рішень державних реєстраторів колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони спрямовані на переоцінку доказів у справі. У зв`язку з цим у Верховного Суду немає підстав для формування висновку з приводу застосування наведеної правової норми у спірних правовідносинах.
42. Правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі №    6-2469цс16, на який посилається скаржник у касаційній скарзі, є нерелевантним до спірних правовідносин у цій справі.
43. Відповідно до пункту 13 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:
1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;
2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.
44. Згідно з пунктом 14 Порядку № 1128 за результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.
45. Тобто, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Колегія повинна перевірити всі обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, зокрема встановити, чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором, чи було оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято, вчинено на законних підставах. За результатами розгляду скарги Колегією приймається мотивоване рішення, у формі висновку.
46. Отже, з аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що до компетенції Колегії при розгляді скарг віднесено здійснення перевірки законності дій або бездіяльності державного реєстратора на предмет дотримання ним при вчиненні реєстраційних дій законодавства про реєстрацію речових прав.
47. Водночас у постанові Верховного Суду від 16.11.2021 у справі № 910/694/21 наведено висновки про застосування норм права, згідно яких з урахуванням системного аналізу змісту положень частин 6, 9 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та пунктів 2, 5, 9, 13 Порядку № 1128 в частині обсягу повноважень Мін`юсту під час розгляду скарг на дії або бездіяльність державних реєстраторів, згідно яких під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду. Встановлення наявності обставин Мін`юстом здійснюється шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у разі необхідності Мін`юст витребовує документи (інформацію). Водночас Мін`юст не наділений повноваженнями вирішувати спір про право.
48. Отже, Колегія не наділена повноваженнями розглядати спір про право, а має повноваження лише щодо здійснення перевірки законності дій державного реєстратора на предмет дотримання ним при вчиненні реєстраційних дій законодавства про реєстрацію речових прав, що і було нею зроблено у спірних правовідносинах, під час чого з`ясовано, що рішення державного реєстратора Шерстюк А. О. було прийнято на підставі документів, які не давали змоги встановити набуття права власності Позивачем на спірну земельну ділянку.
49. Викладеним спростовуються інші доводи касаційної скарги Товариства, якими воно намагається довести перехід до нього права власності на спірну земельну ділянку від припиненого КСП "Прогрес". Позивач не враховує, що спір у цій справі не є спором про право, а є спором суто щодо правомірності вчинених Мін`юстом при розгляді скарги третьої особи дій.
50. З цих підстав посилання скаржника на правові висновки із постанов Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 733/1600/17, від 29.04.2020 у справі №  826/15358/17 та від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19 є безпідставними. Більше того, спірні правовідносини у зазначених справах взагалі не є подібними тим, що мають місце у цій справі.
51. З огляду на викладене, заявлені у касаційній скарзі підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України в межах касаційного провадження у цій справі свого підтвердження не знайшли. Неправильного застосування чи порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права Товариством суду касаційної інстанції не доведено.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
52. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
53. За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
54. Відповідно до частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
55. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування останніми норм матеріального і порушення норм процесуального права як необхідної передумови для скасування оскаржуваних судових рішень.
56. З огляду на викладене касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Розподіл судових витрат
57. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерагроінвест" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2024 у справі № 910/8647/22 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

                                                                                                    Н. О. Багай