УХВАЛА

01 квітня 2024 року 
м. Київ

cправа №  916/106/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги  ОСОБА_1 

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40)
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40)
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024

у справі №916/106/22
за заявою  ОСОБА_1 
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.02.2022, серед іншого, відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією ОСОБА_1 арбітражного керуючого Пояркова В.О.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.04.2023, окрім іншого, заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання грошових вимог до боржника задоволено; визнано Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» кредитором ОСОБА_1   з грошовими вимогами на суму 12661010,40 грн.
Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 09.11.2023, зокрема: зазначено розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів, а саме: ОСОБА_2 з грошовими вимогами на суму 887620, 00 грн; Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40 грн. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 пункт 1, 2 ухвали Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 у справі № 916/106/22 скасовано частково та ухвалено в цій частині нове рішення, яким заяву АТ «Райффайзен Банк» про визнання грошових вимог до боржника - задоволено частково. Визнано АТ «Райффайзен Банк» кредитором ОСОБА_1   з грошовими вимогами на суму 7 646 102,70 грн та 4 962, 00 грн судового збору. В іншій частині у задоволенні кредиторських вимог АТ «Райффайзен Банк» відмовлено.
Пункт 4 ухвали Господарського суду Одеської області від 09.11.2023 змінено та викладено у такій редакції:
«Зазначити розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться арбітражним керуючим до реєстру вимог кредиторів, Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 7 646 102,70 грн та 4 962, 00 грн судового збору».
До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій скаржник просить: 
1) Ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 у справі №916/106/22 в частині задоволення заяви АТ «Райффайзен Банк» щодо визнання кредитором ОСОБА_1 з грошовими вимогами на суму 12  661 010,40 грн - скасувати;
2) Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 09.11.2023 у справі № 916/106/22 в частині встановлення та визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40 грн загалом - скасувати.
3) Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі № 916/106/22 змінити.
4) Визнати кредиторські вимоги АТ «Райффайзен Банк» у справі № 916/106/22 про банкрутство ОСОБА_1 у такому розмірі:
- 4  962,00 грн - судовий збір, із включенням до першої черги;
- 70853,51 грн - вимоги що забезпечені заставою обладнання відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 травня 2010 року y справі № 2- 2371/10 у рамках кредитного договору №014/03-5/06-752 від 12 грудня 2006 року;
- 221 долар США, 07 центів - вимоги по всім видам пені, зменшені на 99,9 % відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2012 у справі № 1512/2-1112/11, за виконавчими листами № 2-1112/11, у рамках кредитних договорів №014\0027\84\37623 від 04.10.2005 та № № 014\0027\82\73539 від 20.04.2007.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/106/22 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 13.03.2024.
Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2024 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі №916/106/22 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 ГПК України; надано скаржнику строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху шляхом надання суду доказів надсилання копії касаційної скарги всім учасникам справи №916/106/22.
Відповідно до ч. 3 ст. 174  Господарського процесуального кодексу України, якщо  позивач  усунув  недоліки  позовної заяви  у строк, встановлений судом, вона  вважається поданою  у день первинного  її подання до господарського суду та  приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього кодексу.
26.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з заявою про усунення недоліків, до якої додано докази надсилання копії касаційної скарги учасникам справи №916/106/22.
Вказане свідчить про усунення недоліків касаційної скарги скаржником у строк, визначений ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.03.2024 у справі №916/106/22.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
На виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права порушено норми процесуального права та не враховано висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду, а саме:
-          Південно-західний апеляційний господарський суд застосував норму права без урахування висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 916/401/18;
-          судами порушено вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України та не застосовано висновок, викладений у п. 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 щодо застосування вказаної норми права;
-          не було зазначено ніяких правових аргументів на спростування доказів, наданих ОСОБА_1 , що суперечить правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20;
-           судами не був застосований до АТ «Райффайзен Банк» «підвищений стандарт доказування», суди не врахували всіх доводів та доказів сторін не дотримались обов`язку оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були всупереч висновку, викладеному у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18;
-           судом апеляційної інстанції вчинено подвійне стягнення, всупереч ст. 61 Конституції України та без врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 щодо застосування ст. 549, ч. 3 ст. 692, ч. 2 ст. 536 та ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Також скаржник посилається на правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верхового Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 31.10.2018 у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 575/476/16-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункт 73), від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц (пункт 80), від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 07.08.2019 у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16.06.2020 у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17-ц (пункт 28), від 29.06.2021 у справі №904/3405/19 (пункт 57), від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17 (пункт 129) щодо застосування строку позовної давності.
Крім того, скаржник просить суд врахувати правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 519/2-5034/11, в якій об`єднана палата зауважує, що розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Вказує, що створення судом необґрунтованих переваг в поданні та оцінці доказів на етапі розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій може порушувати принцип рівності прав сторін у процесі та посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.02.2024 №311/2297/21. 
Скаржник просить суд врахувати правові висновки викладені у п.п. 47, 48 постанови Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №240/4894/23 (щодо застосування принципу «in dubio pro persona» або «in dubio pro homine»), у постанові від 23.11.2023 у справі №466/725/20 (щодо застосування принципу заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius)). 
Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст. ст. 287-291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 1 ст. 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 174, 234, 235, 288, 290, 294, 295, 301 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 18.04.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40) на ухвалу Господарського суду Одеської області від 09.11.2023 (в частині визнання кредитором АТ «Райффайзен Банк» з грошовими вимогами на суму 12661010,40) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.02.2024 у справі №916/106/22.
2. Призначити до розгляду касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №916/106/22 на 22 травня 2024 року о  12:20 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.
3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу (із наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи) до 30 квітня 2024 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або на електронну адресу суду (kgs@supreme.court.gov.ua), через особистий кабінет в системі "Електронний суд". Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
4. Витребувати з Господарського суду Одеської області та/або Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №916/106/22.
5. Повідомити учасників справи, що з 18 жовтня 2023 року введено в дію Закон від 29.06.2023 №3200-ІХ щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно- телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами (надалі - в ЄСІТС), яким встановлено, що:
- адвокати нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи зобов`язані реєструвати свої електронні кабінети в ЄСІТС. Інші - реєструють свої електронні кабінети в добровільному порядку;
- касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Особа, яка подає до суду процесуальний документ в електронній формі через електронний кабінет, звільняється від обов`язку зазначення таких відомостей;
- особа, яка зареєструвала електронний кабінет, може подавати документи до суду в електронній формі виключно в ЄСІТС. Однак це не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі;
- якщо касаційна скарга подані до суду в електронній формі, то особа, яка подала скаргу, має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі;
- учасникам справи, які мають електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення в електронній формі виключно через електронні кабінети в ЄСІТС, що не позбавляє права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;
- процесуальні наслідки звернення до суду особи без реєстрації електронного кабінету встановлені Кодексом у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду. Такі наслідки застосовуються судом також, якщо інтереси особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, представляє адвокат.
6. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/. 
7. Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          С.В. Жуков

Судді                                                                                          В.І. Картере

                                                                                                               К.М. Огороднік