УХВАЛА

16 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №  921/243/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач Л. І. - головуюча, Краснов Є. В., Могил С. К., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "БМ ЛТД"
на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 та
постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "БМ ЛТД"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова групу "ТАС"
про стягнення 251 621,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
1.          Позивач звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом про стягнення з відповідача 251 621,00 грн страхового відшкодування.
2.          Позовні вимоги обґрунтував невиконанням відповідачем обов?язку щодо виплати страхового відшкодування за договором добровільного страхування від 22.07.2021 № FQ-01107023.
3.          Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 10.07.2023 задовольнив клопотання відповідача та передав справу за підсудністю на розгляд до Господарського суду міста Києва. 
4.          Господарський суд міста Києва рішенням від 27.12.2023 відмовив у задоволенні позову.
5.          Зазначив, що незважаючи на подання позивачем виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і схеми ДТП після прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, невиконання позивачем обов`язку щодо подання інших документів, обов`язок з подання яких встановлений у договорі добровільного страхування від 22.07.2021 № FQ-01107023, вказує на відсутність підстав для виплати страхового відшкодування (у зв`язку з відсутністю у страховика доказів розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля, ненадання рахунку СТО, будь-яких інших доказів). Відсутність у страхової компанії відомостей про вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля унеможливлює визначення суми страхового відшкодування.
6.          Північний апеляційний господарський суд постановою від 15.04.2024 залишив рішення суду першої інстанції без змін.
Короткий зміст касаційної скарги
7.          03.05.2024 позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
8.          Скаржник вважає оскаржувані судові рішення такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального і процесуального права.
9.          У касаційній скарзі позивач вказує про виняткове значення справи для нього. Скаржник є суб?єктом господарювання, тобто учасником відносин у сфері господарювання, здійснює діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг вартісного характеру для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку.
10.          Відповідно до статті 19 Господарського кодексу України має право без обмежень самостійно здійснювати господарську діяльність, що не суперечить законодавству. До того ж статтею 67 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховики, страхові посередники, а також їх керівники з реалізації та працівники з реалізації зобов`язані здійснювати діяльність (виконувати трудові обов`язки) з реалізації страхових та/або перестрахових продуктів з максимальним урахуванням вимог та потреб клієнтів у страхуванні.
11.          Всупереч наведеним нормам законодавства відповідач відмовив позивачу як страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, що є порушенням господарської діяльності позивача, перешкоджанням в одержанні прибутку, сплаті з нього платежів до бюджетів всіх рівнів, досягненню соціальних результатів. 
12.          Скаржник як суб`єкт господарювання має право на захист і відновлення своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання наявності прав на ринку страхування. Такі права та інтереси зазначені в укладеному з відповідачем договорі добровільного страхування наземного транспорту і невиконання відповідачем цього договору не дає можливості позивачу здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.
Мотиви Верховного Суду
13.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
14.          Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
15.          Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
16.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у сумі 2684 гривні.
17.          Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
18.          Отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2023 року (268   400,00 грн).
19.          За положенням частини п?ятої статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)   справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
20.          Справи, на які поширюється дія пункту 1 частини п?ятої статті 12 ГПК   України, є малозначними в силу властивостей притаманних їм, виходячи з ціни пред?явленого позову та його предмета (постанова об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).
21.          Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
22.          У касаційній скарзі скаржник посилається на підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що справа має для нього виняткове значення.
23.          Колегія суддів зазначає, що оцінка судом ?виняткового значення? може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою. Таким чином, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
24.          Проте скаржник не обґрунтував того, що ця справа має виняткове значення з огляду, наприклад, на те, що відмова у позові щодо стягнення коштів зупинить роботу товариства / унеможливить функціонування товариства / призведе до непоправних наслідків тощо. При цьому будь-яка з цих чи інших обставин має бути підтверджена відповідними доказами.
25.          Натомість обґрунтування скаржником виняткового значення справи має загальний характер та не підтверджене жодними доказами.
26.          Позивач, прагнучи перегляду Верховним Судом судового рішення у малозначній справі, мав би в першу чергу довести наявність виключних випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, проте, наведеного не довів.
27.          Судочинство у господарських судах відповідно до статті 13 ГПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
28.          Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що не перевіряє викладені доводи скаржника у касаційній скарзі по суті щодо ухвалених судами попередніх інстанцій судових рішень, адже скаржник не довів наявність виключних випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути предметом розгляду Верховним Судом відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
29.          При цьому Верховний Суд виходить з того, що скаржник у цій справі розумів, що вказана справа малозначна, а відтак доведення випадків у контексті пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України є обов`язковим при зверненні з касаційною скаргою.
30.          Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.05.2021 (справа №   914/1570/20, провадження № 12-90гс20) зазначила, що встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Запровадження процесуальних фільтрів не порушує права на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, та можна стверджувати, що запровадження таких процесуальних фільтрів допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує права доступу до правосуддя.
31.          Згідно із пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
32.          Враховуючи викладене, з огляду на засади господарського судочинства Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі №   921/243/23 за касаційною скаргою скаржника на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 921/243/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "БМ ЛТД" на рішення Господарського суду міста Києва від 27.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Л. Рогач

Судді                                                                                                    Є. Краснов  

                                                                                                    С. Могил