ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №   910/6558/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М. - головуючий, Кондратова І. Д., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Долгополової Ю. А.,

представників учасників справи:
позивача - Сидоров А. І.,
відповідача - Сірик В. В., 

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ"
про розподіл судових витрат 

у справі № 910/6558/23 Господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ"
до Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва
про визнання незаконним та скасування рішення правління, визнання членом товариства,
ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва про визнання незаконним та скасування рішення правління, оформленого пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, та визнання членом Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва з 31.01.2014.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/6558/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Постановою від 09.01.2024 Північний апеляційний господарський суд частково скасував рішення Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 у справі № 910/6558/23. Ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував рішення правління Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва, оформлене пунктом 2 протоколу від 19.03.2023, яким Приватне акціонерне товариство "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" не визнано членом Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Постановою від 16.04.2024 Верховний Суд залишив без задоволення касаційну скаргу Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.01.2024 у справі № 910/6558/23 залишив без змін.
При прийнятті постанови Верховним Судом розподіл судових витрат в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу не здійснювався.
Водночас, позивачем до Суду було подано заяву про попереднє визначення суми судових витрат, в якій зазначив, що понесе витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з попереднього визначення, у розмірі 70    200,00 грн. При цьому, у заяві зазначено, що докази, на підставі яких буде визначено остаточний розмір судових витрат, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 
19.04.2024 Приватне акціонерне товариство "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" звернулося до Верховного Суду із клопотанням про розподіл судових витрат, в якому просить стягнути з Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва на користь Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" витрати на правничу допомогу у розмірі 92 000,00 грн.
Садівниче товариство "Сонячний" Дарницького району міста Києва подало відзив на клопотання позивача про розподіл судових витрат, в якому просить відмовити у його задоволенні. Відзив обґрунтований тим, що позивачем не надано ордер на надання правової допомоги та не надано доказів реальності понесення будь-яких витрат зазначених в акті виконаних робіт повіреним за договором про надання правової допомоги. 
Крім того, Садівниче товариство "Сонячний" Дарницького району міста Києва подало клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн. Дане клопотання обґрунтоване тим, що позивачем завищено обсяги часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Зокрема, відповідач зазначив, що: адвокат Сидоров А. І. був представником позивача під час розгляду даного спору в судах першої та апеляційної інстанції, та був обізнаний з правовою позицією відповідача викладеною в заявах по суті справи; для підготовки відзиву були використані тексти заяв та письмових пояснень, поданих в судах попередніх інстанцій; адвокатом до наданих послуг включено послугу з складання і подачі заяви про відвід суддів у касаційному провадженні, у задоволенні якої Верховним Судом було відмовлено. Крім того, відповідач у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що відсутність доказів оплати заявлених витрат викликає сумнів у їх реальності.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. 
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частин 5 та 6   статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4    статті 129   Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим у частині 5    статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5    статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4    статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9    статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4    статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6    статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9    статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. 
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з практикою Європейського  суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі  № 915/1788/21).
Приватним акціонерним товариством "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в сумі 92 000,00 грн в суді касаційної інстанції надано: 
- копію договору про надання правової допомоги від 20.03.2024, укладеного між ОСОБА_1 (повірений) та Приватним акціонерним товариством "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" (довіритель). Відповідно до пункту 3.3 договору сума плати за виконання договору (дій, зазначених в цьому договорі), яка передбачена пунктом 3.1 цього договору, формується виходячи з погодинної оплати виконаної роботи (наданих послуг) повіреним із розрахунку 4000 грн за 1 годину роботи повіреного;
- копію акта виконаних робіт повіреним за договором про надання правової допомоги від 20.03.2024, в якому наведений наступний перелік проведених робіт: - аналіз касаційної скарги та консультування довірителя щодо подальших процесуальних дій - витрачено 2 години; - аналіз касаційної скарги (нова редакція) та ухвали про відкриття касаційного провадження і підготовка правової позиції - витрачено 1 годину; - аналіз і пошук судової практики Верховного Суду з аналогічних правових позицій, що фігурують у даному касаційному провадженні по справі - витрачено 2 години; - складання і подача заяви про відвід суддів у касаційному провадженні - витрачено 6 годин; - складання і подача відзиву на касаційну скаргу по справі - витрачено 11 годин; - участь у судовому засіданні 16.04.2024 - витрачено 1 годину. Загальна кількість витрачених годин складає 23 години. Загальна вартість виконаних робіт (наданих послуг) складає 92    000 грн;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у касаційному провадженні по справі  № 910/6558/23. В детальному описі перелічені роботи (послуги) аналогічні до тих, які зазначені в акті виконаних робіт повіреним за договором про надання правової допомоги від 20.03.2024.
Отже, Приватним акціонерним товариством "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ", згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.
Разом з тим, у заяві про попереднє визначення суми судових витрат, позивач зазначив, що понесе витрати на професійну правничу допомогу, виходячи з попереднього визначення, у розмірі 70    200,00 грн.
У клопотанні про розподіл судових витрат позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 92    000,00 грн.
Відповідно до частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Отже, позивач, відповідно до частини 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України станом на 19.04.2024 (звернення до Суду із клопотанням про розподіл судових витрат) повинен був навести суду належне обґрунтування та відповідно, довести обставини того, станом на час подання заяви про попереднє визначення суми судових витрат не міг передбачити витрати на надання послуг (виконання робіт) та, які саме.
Натомість, клопотання позивача про розподіл судових витрат взагалі не містить будь-яких пояснень та обґрунтувань щодо такого перевищення на 21    800,00 грн. 
Крім того, у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, у додаткових постановах Верховного Суду від 29.02.2024 у справі № 917/272/23, від 05.03.2024 у справі № 916/2266/22, від 17.04.2024 у справі № 910/19865/21 зазначено, що Суд при зменшенні витрат на правову допомогу враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.
Суд враховує, що правова позиція Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору в судах першої та апеляційної інстанцій, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, а адвокат Сидоров Артем Ігорович надавав правову допомогу Приватному акціонерному товариству "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" у судах першої та апеляційної інстанцій, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають. Отже, як обґрунтовано зазначено відповідачем у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, підготовка цієї справи до розгляду в суді касаційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної роботи.
Водночас, Суд також враховує, що адвокатом до наданих послуг в акті та детальному описі включено послугу з складання і подачі заяви про відвід суддів у касаційному провадженні, вартістю 24    000,00 грн. Однак ухвалами Верховного Суду від 02.04.2024 та від 04.04.2024 заяву Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" про відвід колегії суддів Верховного Суду від розгляду справи № 910/6558/23 визнано необґрунтованою та відмовлено у її задоволенні. Відтак, Суд погоджується із доводами відповідача, викладеними у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, що позивачем безпідставно включено таку послугу до складу витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на клопотання позивача про розподіл судових витрат, про те, що позивачем не надано ордер адвоката на надання правової допомоги, Суд зазначає, що: згідно із пунктом 1 частини 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката можуть бути підтверджені довіреністю; позивачем до заяви про відвід суддів було додано довіреність від 22.03.2024 № 31, якою уповноважено адвоката Сидорова Артема Ігоровича представляти інтереси Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ", в тому числі, у Верховному Суді.
Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на клопотання позивача про розподіл судових витрат та у клопотанні про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, про те, що до клопотання позивача не надано доказів оплати понесених витрат на професійну правничу допомогу, Суд вважає за необхідне заначити, що у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відтак, відсутність доказів сплати позивачем за надану професійну правничу допомогу не може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.
Враховуючи наведене, врахувавши результати розгляду справи у суді касаційної інстанції, дослідивши клопотання Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом касаційної скарги Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва у даній справі у Верховному Суді, а також надані заявником документи, клопотання Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва про зменшення витрат на правничу допомогу, відзив відповідача на клопотання позивача про розподіл судових витрат, Суд дійшов висновку про стягнення з Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва на користь Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді касаційної інстанції.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Клопотання Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" про розподіл судових витрат задовольнити частково.
2. Стягнути з Садівничого товариства "Сонячний" Дарницького району міста Києва (02132, м. Київ, вул. Садова, 53-61; код ЄДРПОУ 24256307) на користь Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" (01010, м. Київ, вул. Левандовська,  3-Б; код ЄДРПОУ 04012615) 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи № 910/6558/23.
3. В іншій частині у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "КИЇВСПЕЦМОНТАЖ" про розподіл судових витрат відмовити.
4. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                         Н. М. Губенко

Судді                                                                                                     І. Д. Кондратова

                                                                                                              О. А. Кролевець