УХВАЛА

23 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №  914/1394/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий), Жайворонок Т.Є., Колос І.Б.,
за участю секретаря судового засідання -Пасічнюк С.В.,

учасники справи:
позивач - Приватне підприємство "РОМА",
представник позивача - Кріль О.М. - адвокат (ордер від 18.03.2024 серія ВС                    № 1268772),
відповідач - Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради,
представник відповідача - не з`яв.,

розглянув касаційну скаргу Приватного підприємства "РОМА" 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 (головуючий суддя Гриців В.М., судді: Зварич О.В., Плотніцький Б.Д.)
у справі № 914/1394/23
за позовом Приватного підприємства "РОМА" (далі - Підприємство)
до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради (далі - Адміністрація)
про стягнення 1 440 813,40 грн.
За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд
ВСТАНОВИВ:
Підприємство звернулось до суду з позовом до Адміністрації про стягнення                   970 959,60 грн заборгованості за виконані підрядні роботи, 404 493,59 грн інфляційних втрат, 65 360,21 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Адміністрацією покладених на нього зобов`язань за договором підряду  від 10.09.2020                            № 10/09/20-02 (далі - Договір) в частині своєчасної оплати виконаних Підприємством робіт.
Господарський суд Львівської області рішенням від 18.10.2023 закрив провадження у справі в частині стягнення 970 959,60 грн основного боргу; решту позовних вимог задовольнив. Стягнув з Адміністрації на користь Підприємства 404 493,59 грн інфляційних втрат, 65 360,21 грн 3% річних та 7 047,81 грн судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:
- у процесі розгляду справи Адміністрація оплатила суму основного боргу в розмірі 970 959,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 25.09.2023 № 97, тому провадження у справі в частині цих вимог підлягає закриттю за відсутністю предмета спору;
- правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, факт виконання робіт за Договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в від 21.12.2020 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2020 року форми КБ-3. Обов`язок оплати виконаних робіт виник після підписання цих документів сторонами. До Адміністрації, як правонаступника, перейшов обов`язок з оплати наявної заборгованості. Передавальний акт, в якому зазначено про відсутність заборгованості, не є первинним бухгалтерським документом та не може свідчити про відсутність заборгованості перед кредитором, за умови надання останнім належних доказів наявності боргу. Повторне підписання актів виконаних робіт та довідок про вартість таких робіт є волевиявленням сторін, не передбачено нормами чинного законодавства, що регулює правовідносини, які виникають з договору підряду, не спростовує виконання таких робіт у 2020 році;  
- укладенням додаткових договорів до Договору сторони не змінили строків виконання зобов`язань, зокрема, в частині оплати вже виконаних робіт. З огляду на умови пункту 4.4 Договору, оплату виконаних робіт замовник (Адміністрація) повинен був здійснити в термін до 30 календарних днів з дати підписання сторонами (21.12.2020) акта приймання виконаних будівельних робіт та довідки про їх вартість, тобто до 20.01.2021 включно;
- перевіривши надані Підприємством розрахунки 3% річних та інфляційний втрат, суд визнав їх обґрунтованими.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову (пункти 2, 3 резолютивної частини) скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким у позові відмовлено. Судовий збір за подання позовної заяви та подання апеляційної скарги покладено на Підприємство. 
Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що:
- 25.09.2023 замовник (Адміністрація) та підрядник (Підприємство) підписали акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2023 року (форма КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2023 року (форма КБ-3) за Договором, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті: "Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники" становить 970 959, 60 грн з ПДВ; 
- Адміністрація оплатила Підприємству 970 959,60 грн за виконані роботи за Договором, що підтверджено платіжною інструкцією від 25.09.2023 № 97, з призначенням платежу: 4317461 3132 в.р. "Кап.рем. дор. в. Крип`якевича м.Вин, дг. №10/09/20-02 в 10.09.20. д/д№5811.09.23. рх.№214825.09.23.а №1в25.09.23, ПДВ-161826,60, UA-2020-08-10-007510-a";  
- Адміністрацією свої зобов`язання за Договором, з урахуванням додаткових угод від 29.12.2021 № 3 та  від 11.09.2023 № 5 до Договору виконала, - у визначені Договором строки оплатила повну вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті: "Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники" у сумі   970 959, 60 грн з ПДВ.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Підприємство звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на те, що апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду, які ухвалені в інших справах у подібних правовідносинах, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/55957/17; Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 908/502/19, від 14.09.2023 у справі № 910/11027/18, від 03.10.2018 у справі № 922/509/17 щодо застосуванням положень статей  11, 104, 106-109, 512, 520, частини четвертої статті 882  Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у подібних правовідносинах.
Адміністрація подала відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови апеляційного суду, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження з огляду на таке.
За приписами пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Підприємство у касаційній скарзі посилається на те, що, ухвалюючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції не врахував висновки, викладені у постановах: Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/55957/17; Верховного Суду від 16.08.2021 у справі № 908/502/19, від 14.09.2023 у справі № 910/11027/18, від 03.10.2018 у справі № 922/509/17 щодо застосуванням положень статей  11, 104, 106-109, 512, 520, частини четвертої статті 882  ЦК України у подібних правовідносинах.
Так, у справах:
- № 264/55957/17 судами розглядались вимоги про визнати недійсними укладених позивачем з відповідачем кредитного договору і договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, які, у свою чергу, мотивовані тим, що відповідач не надав позивачу графік платежів, що є складовою кредитного договору, із зазначенням сум погашення основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших супутніх послуг і фінансових зобов`язань позивача за кожним платіжним періодом. Такий графік сторони не підписували, а у кредитному договорі він відсутній. Умови кредитного договору про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, є несправедливими. Позивач підписав кредитний договір під впливом інформації, яка не відповідала дійсності. У цьому договорі є невигідні для позивача як позичальника умови, що передбачають отримання банком прихованого прибутку та виникнення у позивача непередбачених у договорі втрат. Відповідач умисно приховав реальну ціну пропонованої фінансової послуги;
- № 908/502/19 Верховний Суд, направляючи справу на новий розгляд, виходив з того, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання про наявність/відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження у справі, мали всебічно та в повному обсязі дослідити та оцінити: наявність/відсутність підстав для визнання КП "Тепловодоканал" правонаступником Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради; наявність/відсутність правочинів між  КП "Тепловодоканал" та Комунальним підприємством "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради щодо передачі прав та обов`язків; вирішення/не вирішення Енергодарською міською радою питання про правонаступництво особи, яка отримала майно боржника за балансом тощо;
- № 910/11027/18 Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд до апеляційного суду, виходив з того,  що скаржником поставлена вимога не лише про скасування ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання скаржника про заміну правонаступником у справі від 24.01.2022, але й про заміну третьої особи у справі її правонаступником. Судом апеляційної інстанції наведеного не враховано, не встановлено обставин необхідних для вирішення питання щодо можливості  заміни третьої особи її правонаступником, не надано жодної правової оцінки доводам скаржника, які викладені в апеляційній скарзі в частині вимог щодо заміни апеляційним судом третьої особи у справі на її правонаступника, не досліджено та не надано належну оцінку наданим скаржником доказам правонаступництва третьої особи у справі. Натомість скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача-9 про заміну Центральної спілки споживчих товариств України на її правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське об`єднання закладів кооперативної освіти", а матеріали справи повернуто до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги в частині заміни апеляційним судом третьої особи у справі на її правонаступника розглянуті не були;
- № 922/509/17 Верховний Суд, залишаючи без змін постанову апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині визнання вимог ОСОБА_1 у розмірі 2 803 736,00 грн та включення їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, включення витрат ОСОБА_1 зі сплати судового збору в розмірі 3 200,00 грн до першої черги задоволення вимог кредиторів та у скасованій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 27.11.2017про визнання кредиторських вимог до ТОВ "Вєгол" відмовлено, - погодився з висновками суду апеляційної інстанції про те, що виникнення у боржника грошового зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором доручення від 01.10.2010 є недоведеним, а грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Вєгол" не підтверджені належними доказами.
При цьому у даній справі № 914/1394/23 апеляційним судом встановлено, що відповідно до ухвали Львівської міської ради від 29.12.2020 № 7 Львівська міська рада визначена правонаступником всього майна, прав та обов`язків місцевих рад, зокрема Винниківської міської ради, а відповідно до ухвали Львівської міської ради від 25.02.2021 № 95 припинено виконавчий комітет Винниківської міської ради шляхом приєднання до виконавчого комітету Львівської міської ради. Виконавчий комітет Львівської міської ради  визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків виконавчого комітету Винниківської міської ради. 
За обставинами справи, правовідносини між Адміністрацією та Підприємством за Договором виникли з 29.12.2021, коли Адміністрація (замовник) та Підприємство (підрядник) 29.12.2021 уклали додатковий договір № 3 до Договору на об`єкт: "Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники", яким внесли зміни до цього Договору - замовником визначено Адміністрацію. 
Додатковий договір № 3 сторони уклали на виконання ухвал Львівської міської ради від 29.12.2020 № 7 "Про припинення місцевих рад шляхом приєднання до Львівської міської ради" та від 30.11.2021 № 1715 ?Про заміну сторони договору?.    
Із змісту додаткового договору № 3 вбачається, що загальна вартість робіт, що підлягають виконанню за Договором, складає 1 012 505,56 грн з ПДВ. Вартість робіт, виконаних за Договором станом на дату підписання цього додаткового договору становить 0,00 грн. Вартість робіт, що підлягають виконанню за Договором у 2021 році 0,00 грн. Вартість робіт, що підлягають виконанню за Договором в наступних бюджетних періодах становить 1 012 505,56 грн. Змінився і календарний графік робіт, у якому вказано про відсутність у 2020 і 2021 роках виконаних робіт за цим договором.
Отже, станом на дату укладення додаткового договору № 3 (29.12.2021) сторони підтвердили відсутність виконаних робіт за Договором на об`єкті: ?Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники?.
Під час розгляду даної справи судом першої інстанції Адміністрація (замовник) та Підприємство (підрядник) 11.09.2023 уклали додатковий договір № 5 до Договору на об`єкт: "Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники", яким зменшили ціну договору на 41 545,96 грн з ПДВ; визначили загальну вартість робіт, що підлягають виконанню за Договором, у сумі 970 959,60 грн з ПДВ. Сторони підтвердили, що вартість робіт, виконаних за Договором у 2020, 2021, 2022 роках становить 0,00 грн. Вартість робіт, що підлягають виконанню за Договором у 2023 році становить 970 959,60 грн  з ПДВ.
Замовник (Адміністрація) та підрядник (Підприємство) підписали 25.09.2023 акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2023 року (форми КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2023 року (форми КБ-3) за Договором, згідно з якими вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті: "Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники" становить 970 959, 60 грн з ПДВ. 
Адміністрація оплатила Підприємству 970 959,60 грн за виконані роботи за Договором, що підтверджено платіжною інструкцією від 25.09.2023 № 97, з призначенням платежу: 4317461 3132 в.р. "Кап.рем. дор. в. Крип`якевича м.Вин, дг. №10/09/20-02 в 10.09.20. д/д№5811.09.23. рх.№214825.09.23.а №1в25.09.23, ПДВ-161826,60, UA-2020-08-10-007510-a".  
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що Адміністрація свої зобов`язання за Договором, з урахуванням додаткових угод від 29.12.2021 № 3 та  від 11.09.2023 № 5 до Договору виконала - у визначені Договором строки оплатила повну вартість виконаних будівельних робіт на об`єкті: ?Капітальний ремонт дороги по вул. Крип`якевича у м. Винники?  у сумі  970 959, 60 грн з ПДВ. 
Враховуючи, що Адміністрація не прострочила виконання грошового зобов`язання за Договором, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідноси.
В силу вимог частини другої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Проаналізувавши зміст наведених скаржником постанов, Верховний Суд відхиляє як помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення прийняті без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин у вказаних скаржником справах і у справі, яка переглядається, є різними; у кожній із зазначених справ суди виходили з обставин та умов конкретних правовідносин і фактично-доказової бази,  тобто, дійшли певних конкретних висновків з урахуванням наданих сторонами усіх доказів, що виключає подібність правовідносин у вказаних справах за змістовним критерієм. При цьому, з`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.  
Що ж до визначення подібності правовідносин у справах, то Верховний Суд враховує правову позицію, викладену в мотивувальній частині постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі                             № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Водночас касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Керуючись статтею 234 та пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В :
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "РОМА" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 у справі № 914/1394/23.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя                     І. Булгакова
Суддя                   Т. Жайворонок
Суддя                                                                                            І. Колос