ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/6065/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г.,
суддів: Білоуса В. В., Картере В. І., 
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

учасники справи:
представник позивача - Росоха С. В.,
представник відповідача - Миронова Л. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства  юстиції   України   (вх. № 1171/2024)
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024
у  складі  колегії  суддів:  Сітайло Л. Г. - головуючого,  Буравльова С. І.,  Шапрана В. В.
та на рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 
у складі судді Літвінової М. Є.
у справі № 910/6065/23
за позовом Міністерства юстиції України
до Акціонерного товариства "Кристалбанк"
про зобов`язання вчинити дії,

На розгляд суду постало питання щодо зобов`язання банку виконати платіжне доручення з перерахування грошових коштів з метою забезпечення їх переходу у власність держави, що знаходяться на рахунку політичної партії, діяльність якої заборонено рішенням суду. 

ВСТАНОВИВ
Обставини справи 
1.          20.06.2022 рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № П/857/8/22, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 15.09.2022, адміністративний позов Міністерства юстиції України задоволено. Заборонено діяльність Політичної партії "Опозиційна платформа - За життя" (далі - політична партія). Визначено передати майно, кошти та інші активи Політичної партії "Опозиційна платформа - За життя", її обласних, міський, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави. 
2.          З метою формування і подальшого затвердження переліку майна політичної партії, переданого у власність держави, Міністерство юстиції України листами від 06.10.2022 № 92457/19.2.2/11-22 та від 10.11.2022 №  105394/116963-22-22/19.2.2 звернулося до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА) щодо надання інформації, зокрема, про номери рахунків та залишки коштів на них в національній та іноземній валюті, які належать політичній партії, її обласним, міським, районним організаціям, первинним осередкам та іншим структурним утворенням.
3.          У відповідь листами АРМА надало відомості про наявні рахунки політичної партії "Опозиційна платформа - За життя" відкриті, зокрема, і в АТ "Кристалбанк".
4.          26.12.2022 Наказом Міністерства юстиції України № 5817/5 затверджено перелік майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, що передаються у власність держави, до якого увійшли, у тому числі, й грошові кошти на рахунках, відкритих в АТ "Кристалбанк".
5.          27.12.2022, з метою виконання названого вище судового рішення, Міністерство юстиції України звернулося до АТ "Кристалбанк" з листом від 27.12.2022 № 123392/19.2.2/33-22 "Щодо примусового списання (стягнення) коштів", додатком до якого була надіслана, зокрема, платіжна інструкція від 27.12.2022 № 57 для перерахування грошових коштів політичної партії "Опозиційна платформа - За життя" у сумі 15    377,65 грн, облікованих на рахунку № НОМЕР_1 , до держбюджету.
6.          11.03.2023 АТ "Кристалбанк" було повідомлено Міністерство про повернення платіжної інструкції від 27.12.2022 № 57 без виконання відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
7.          28.02.2023 Міністерством юстиції України було повторно скеровано до АТ "Кристалбанк" лист від 28.02.2023 № 24221/19.2.2/33-23 та платіжну інструкцію від 28.02.2023 № 111 на суму 15    377,65 грн.
8.          09.03.2023 АТ "Кристалбанк" повторно було повідомлено Міністерство про повернення платіжної інструкції від 28.02.2023 № 111 без виконання відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
9.          Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що рахунок № НОМЕР_1 відкрито у Банку під вимоги партії для використання на цілі відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Подання позову
10.          Міністерство юстиції України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Кристалбанк" про зобов`язання виконати платіжну інструкцію.
11.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою забезпечення належного виконання судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.06.2022 у справі №П/857/8/22, в частині передачі належних політичній партії коштів у власність держави, виникла необхідність у зобов`язанні Банку виконати платіжну інструкцію Міністерства юстиції України про перерахунок у власність держави належних забороненій партії коштів у розмірі 15 377,65 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
12.          09.08.2023 рішенням Господарського суду міста Києва у справі №  910/6065/23 у задоволенні позову відмовлено.
13.          Місцевий господарський суд виходив з того, що спірні грошові кошти є коштами Пенсійного фонду України, спрямованими для здійснення відповідних страхових виплат застрахованим особам. А тому невикористання таких коштів за їх цільовим призначенням може мати своїм єдиним наслідком лише повернення останніх Пенсійному фонду України, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
14.          24.01.2024 постановою Північного апеляційного господарського суду (повний текст постанови складено та підписано 29.01.2024) рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 у справі № 910/6065/23 - залишено без змін.
15.          Суд апеляційної інстанції визнав вірними висновки суду першої інстанції, що спірні грошові кошти, які перераховані названій політичній партії, як страхувальнику, на вказаний окремий поточний рахунок для здійснення страхових виплат, згідно з положеннями статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", останній у розумінні статті 14 Закону України "Про політичні партії", не належать та її власністю не  є.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
16.          19.02.2024 Міністерством юстиції України подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 у справі № 910/6065/23; прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Міністерства юстиції України.
17.          Підставою касаційного оскарження судових рішень у справі №  910/6065/23 Міністерством юстиції України зазначено пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України.
18.          При цьому, скаржник посилається на незастосування судами ст. 2, 3, 317, 318, 321, 326, 328 Цивільного кодексу України. 
19.          Міністерством юстиції України стверджує, що з моменту затвердження переліку майна забороненої в судовому порядку політичної партії усі її активи вже є власністю держави, що не було взято судами до уваги при прийнятті оскаржуваних судових рішень. Законом України "Про політичні партії в Україні" і Порядком переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 № 896 не передбачено жодних обмежень або винятків в контексті переходу у державну власність майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, у тому числі щодо перерахування грошових коштів із рахунків політичної партії до державного бюджету.
20.          Міністерство юстиції України вказує, що не є кредитором у даних правовідносинах, а спірні кошти підлягають стягненню на користь держави на підставі судового рішення, що є обов`язковим для виконання.
21.          Скаржник вважає, що стаття 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не підлягає застосуванню у цих відносинах, що не було взято судами до уваги.
22.          Поза увагою суду, за доводом скаржника, залишився той факт, що спірні кошти на момент розгляду справи продовжували перебувати та зазначеному рахунку партії, відкритому у Банку.
23.          Скаржник стверджує, що оскільки спірна сума на сьогодні перебуває на рахунку Партії, відкритому у Банку, що підтверджується листом Пенсійного фонду України, доданим до касаційної скарги, не виплачена застрахованим особам та всупереч вимог законодавства не повернута до органів Пенсійного фонду України, підстави вважати, що ці кошти є страховими коштами  відсутні.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
24.          Відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ           
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
25.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
26.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
27.          У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
28.          Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
29.          Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо зобов`язання банку виконати платіжне доручення з перерахування грошових коштів з метою забезпечення їх переходу у власність держави, що знаходяться на рахунку політичної партії, діяльність якої заборонено рішенням суду. 
30.          Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне. 
31.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням апеляційного адміністративного суду заборонено діяльність політичної партії та ухвалено передати майно, кошти та інші активи партії, її обласних, міський, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень у власність держави.
32.          В подальшому АРМА на звернення Міністерства юстиції України надало відомості про наявні рахунки політичної партії відкриті, зокрема, і в АТ "Кристалбанк". 
33.          З метою виконання судового рішення про заборону діяльності політичної партії, Міністерство юстиції України двічі зверталося до Банку із платіжною інструкцією для перерахування грошових коштів політичної партії у сумі 15  377,65 грн, які знаходяться на рахунку відповідача до державного бюджету.
34.          Невиконання Банком вказаної платіжної інструкції з посиланням на ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" стало предметом спору у цій справі. 
35.          Слід зазначити, що за приписами ст. 14 Закону України "Про політичні партії в Україні" Держава гарантує політичним партіям право на кошти та інше майно для здійснення своїх статутних завдань. Політичні партії є неприбутковими організаціями. Політичні партії для здійснення своїх статутних завдань мають право володіти, користуватися та розпоряджатися рухомим і нерухомим майном, коштами, обладнанням, транспортом, набуття яких не забороняється законами України. Політичні партії можуть орендувати (мати на іншому праві користування) необхідне рухоме та нерухоме майно.
36.          Політична партія може розміщувати кошти у національній валюті на поточному або вкладному (депозитному) рахунку в установі банку України під визначений процент (дохід) (ч. 5 ст. 14 Закону України "Про політичні партії в Україні").
37.          Політична партія, а також місцева організація політичної партії, яка в установленому порядку набула статусу юридичної особи, зобов`язані відкрити рахунки в установах банків України, на які перераховуватимуться всі кошти у безготівковій формі, які набуватимуться політичною партією чи її місцевою організацією. Реквізити банків, в яких відкриті рахунки політичної партії та її місцевих організацій, які в установленому порядку набули статусу юридичної особи, і банківські реквізити таких рахунків оприлюднюються на офіційному веб-сайті політичної партії (за наявності) та зазначаються у звіті про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру політичної партії. Про відкриття та закриття таких рахунків відповідні установи банків України повідомляють Національне агентство з питань запобігання корупції протягом трьох банківських днів у порядку, встановленому Національним банком України за погодженням з Національним агентством з питань запобігання корупції (ч. 9 ст. 14 Закону України "Про політичні партії в Україні").
38.          Отже, політична партія має визначене законом право, зокрема, на грошові кошти, для здійснення своїх статутних завдань, які зобов`язана розміщувати на рахунках в установах банків України.
39.          Положеннями ч. 1 ст. 21 Закону України "Про політичні партії в Україні" визначено, що у разі виявлення порушення вимог щодо створення і діяльності політичних партій, встановлених Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, невідкладно звертається до суду з адміністративним позовом про заборону політичної партії, у тому числі в разі виявлення фактів вчинення політичною партією дій, спрямованих на ліквідацію незалежності України, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, порушення суверенітету і територіальної цілісності держави, підрив її безпеки, незаконне захоплення державної влади, пропаганду війни, насильства, на розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, посягання на права і свободи людини, здоров`я населення; пропаганду комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів та їхньої символіки; порушення рівноправності громадян залежно від їх раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками; поширення відомостей, що містять виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України.
40.          Відповідно до ч. 4 ст. 21 Закону України "Про політичні партії в Україні" у разі заборони судом політичної партії майно, кошти та інші активи політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень переходять у власність держави, про що зазначається у рішенні суду. Перехід такого майна, коштів та інших активів у власність держави забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
41.          Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 № 896 затверджено Порядок переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень (далі - Порядок), який визначає механізм виконання рішення суду про заборону політичної партії в частині переходу у власність держави майна, коштів та інших активів забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень (далі - майно політичної партії) (п. 1 Порядку).
42.          Пунктом 6 Порядку визначено, що у разі коли перелік майна містить відомості про кошти на рахунках у банках забороненої судом політичної партії, її обласних, міських, районних організацій, первинних осередків та інших структурних утворень, Мін`юст як стягувач протягом трьох робочих днів з дня затвердження переліку майна ініціює перед банками, у яких відкрито відповідні рахунки, платіжну операцію та надсилає їм платіжну інструкцію (вимогу) для забезпечення перерахування коштів політичної партії до державного бюджету.
43.          Отже, у разі заборони судовим рішенням діяльності політичної партії у наведених законом випадках, наявні у політичної  партії кошти та майно переходять у власність держави у порядку, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2022 № 896.
44.          Слід також зазначити, що політична партія - це зареєстроване згідно з законом добровільне об`єднання громадян - прихильників певної загальнонаціональної програми суспільного розвитку, що має своєю метою сприяння формуванню і вираженню політичної волі громадян, бере участь у виборах та інших політичних заходах; членом політичної партії може бути лише громадянин України, який відповідно до Конституції України має право голосу на виборах (ст. 1, 6 Закону України "Про політичні партії в Україні").
45.          Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
46.          Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Основи, 14.01.1998 № 16/98-ВР) відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
47.          Загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом (стаття 1 Основ).
48.          Законодавство України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування складається з цих Основ та прийнятих відповідно до них законів, інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 1 ст. 2 Основ).
49.          Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я.
50.          Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України.
51.          Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами. У разі якщо сума отриманих страхувальником від територіальних органів уповноваженого органу управління страхових коштів перевищує фактичні витрати на надання страхових виплат, невикористані страхові кошти повертаються до територіального органу уповноваженого органу управління, що здійснив фінансування, протягом трьох робочих днів. Страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.
52.          Судами встановлено, що спірні грошові кошти знаходилися на рахунку політичної партії в АТ "Кристалбанк", який було відкрито під вимоги партії для використання на цілі відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
53.          Положеннями абз. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на здійснення застрахованим особам страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.
54.          Таким чином, слід дійти висновку, що невикористані страхові кошти, які знаходяться на окремому поточному рахунку для зарахування страхових коштів мають бути повернуті страховику - Пенсійному фонду України, який здійснив фінансування. 
55.          Водночас, заборона стягнення страхових коштів на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону, спрямована насамперед на захист прав застрахованої особи, для якої ці кошти призначені, на отримання у разі настання страхового випадку страхових виплат. Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду у постанові від 23.02.2023 у справі № 280/4152/21.
56.          Таким чином, за встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що спірні грошові кошти перераховані політичній партії, діяльність якої було заборонено судом, як страхувальнику на окремий поточний рахунок для здійснення страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що такі кошти не є  коштами політичної партії в розумінні ч. 4 ст. 21 Закону України "Про політичні партії в Україні", а їх невикористання за цільовим призначенням повинно мати своїм наслідком повернення останніх Пенсійному фонду України.
57.          Відтак, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову Міністерства юстиції України про зобов`язання АТ "Кристалбанк", на рахунку якого знаходяться кошти для здійснення страхових виплат, виконати платіжну інструкцію. 
58.          Доводи скаржника про незастосування судами ст. 2, 3, 317, 318, 321, 326, 328 Цивільного кодексу України щодо права власності держави, Верховний Суд відхиляє, оскільки скаржником у цій справі не доведено судам попередніх інстанцій права власності держави на спірні грошові кошти.  
59.          Посилання Міністерства юстиції України на те, що спірні кошти на момент розгляду справи та на сьогодні продовжували та продовжують перебувати та зазначеному рахунку партії, відкритому у Банку, отже відсутні  вважати, що ці кошти є страховими коштами, Верховний Суд відхиляє, оскільки перебування цих коштів на рахунку в банку та їх тривале неповернення до територіального органу уповноваженого органу управління, що здійснив фінансування, не змінює їх правову природу як страхових. 
60.          Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційної скарги про наявність підстав для скасування оскаржуваних рішення та постанови судів попередніх інстанцій не знайшли свого підтвердження, а тому Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги. 
61.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б. Висновки щодо застосування норми права
62.          Аналіз ст. 4  ст. 21 Закону України "Про політичні партії в Україні", абз. 4 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", свідчить про те, що грошові кошти, які перераховані політичній партії як страхувальнику на окремий поточний рахунок для здійснення страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам, не є  коштами політичної партії в розумінні ч. 4 ст. 21 Закону України "Про політичні партії в Україні", а їх невикористання за цільовим призначенням повинно мати своїм наслідком повернення останніх Пенсійному фонду України. Відтак, такі грошові кошти у разі заборони судом політичної партії не переходять у власність держави.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
63.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
64.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Міністерства  юстиції   України   підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат
65.          У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308,  статтею 309,   315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1.          Касаційну скаргу Міністерства  юстиції   України   залишити без задоволення.
2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 у справі №  910/6065/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. Пєсков

Судді                                                                                                    В. Білоус

                                                                                                    В. Картере