УХВАЛА

06 травня 2024 року 
м. Київ
cправа №  910/9597/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду 
Кондратової І.Д.,

розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Карабань Я.А.)
від 13.12.2023
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Шапран В.В., судді - Буравльов С.І.,  Андрієнко В.В.)
від 26.03.2024

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000"
до Міністерства юстиції України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача  ОСОБА_2 
за участю третіх осіб, які не заявляють самосійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1. ОСОБА_3 ;
2. ОСОБА_4 ;
3. ОСОБА_5 ;
4. ОСОБА_6 ;
5.Державний реєстратор Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровська Ірина Петрівна
про визнання протиправним та скасування наказу, скасування реєстраційної дії.

ВСТАНОВИВ:
1.          У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача № 2140/5 від 07.06.2023 "Про задоволення скарги", виданий на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 16.05.2023 за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 20.04.2023, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № СК-1519-23 від 21.04.2023;
- скасувати реєстраційну дію Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України № 1003539950031005976 від 07.06.2023, якою скасовано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційну дію №1003531070027005976 від 06.04.2023 "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу", проведену державним реєстратором Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровською Іриною Петрівною щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд-2000".
2.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2023, яке залишено без руху постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024, позов задоволено повністю.
3.          Суд першої інстанції дійшов висновків, з якими погодився суд апеляційної інстанції, зокрема: 
-          у висновку колегії від 16.05.2023, на підставі якого прийнято оспорюваний наказ, не зазначено та не встановлено, які конкретно права скаржника порушені оскаржуваною реєстраційною дією, а також не надано оцінку усім обставинам, на які він посилався у скарзі;
-          оскільки скаржник не зазначив, які саме його права порушені оспорюваною реєстраційною дією і відповідачем взагалі не встановлювалося порушення прав скаржника, відповідно до частини шостої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" відповідач мав залишити скаргу без розгляду;
-           ОСОБА_7 був уповноважений на підставі довіреності від 05.04.2023 подавати документи компетентним органам для проведення державної реєстрації статуту позивача у новій редакції, однак вказана довіреність була надана державному реєстратору та міститься в матеріалах реєстраційної справи позивача, а тому висновки колегії, на підставі яких відповідачем прийнято спірний наказ, в частині подання документів державному реєстратору неуповноваженою особою не відповідають дійсності, а тому колегією неналежним чином були перевірені доводи скарги;
-          оскільки Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не містить обов`язку юридичних осіб звертатися до визначених статутом реєстраторів чи взагалі визначати у статуті таких осіб, позивач мав право на звернення до державного реєстратора Виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області Петровської Ірини Петрівни для проведення реєстраційних дій;
-          повідомлення, розміщене на сайті Міністерства юстиції України з метою сповіщення заінтересованих осіб про розгляд скарги, не містить будь-якої інформації щодо підстав подання скарги, реєстраційних дій (рішень), які є предметом оскарження, та доводів скаржника, а тому не може бути визнане належним повідомленням заінтересованих осіб у розумінні закону, оскільки унеможливлює реалізацію прав заінтересованої особи на надання своїх пояснень, заперечень. Окрім цього, в матеріалах справи відсутні докази додаткового повідомлення заінтересованих осіб, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
4.          Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.2024, яке залишено без руху постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024, стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80 000,00 грн.
5.          20.04.2024 Семенович Андрій подав до Верховного Суду через систему "Електронний Суд" касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
6.          Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.
7.          Частиною першою статті 300 ГПК України передбачено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
8.          Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
9.          Правильність оформлення касаційної скарги, зокрема, її вимоги, зміст та підстави касаційного оскарження, покладається саме на заявника касаційної скарги.
10.          Так, відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.
11.          Верховний Суд зауважує, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (підпункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
12.          У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначив пункти 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України.
13.          Скаржник не погоджується із оскаржуваними рішеннями судів, вважає їх такими, що ухвалені із порушенням норм матеріального права, а саме, статей 4, 25, частини першої статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", частини першої статті 237, частини першої статті 240 Цивільного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" за відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України).
14.          Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження відповідно до пункту 1  частини другої статті 287 ГПК України скаржник посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 640/4455/22, від 16.03.2023 у справі № 910/574/22, від 11.10.2023 у справі № 910/7381/22 (щодо належного повідомлення заінтересованих осіб про розгляд скарги Міністерством юстиції України) та постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 02.10.2019 у справі № 923/876/16, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 (щодо ефективності обраного позивачем способу захисту).
15.          Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до сталої практики Суду у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі необхідно чітко вказати: 
-          норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні; 
-          навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
-          навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
-          обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.
16.          При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.
17.          Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19).
18.          Скаржник в обґрунтування зазначеної підстави касаційного оскарження не визначає чітко, які саме норми права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо) суди неправильно застосували в оскаржуваних судових рішеннях, а також  не наводить обґрунтування подібності правовідносин у справі, що розглядається, та у зазначених справах, в яких Верховний Суд виклав свої висновки.
19.          У касаційній скарзі також посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме статей 73, 76, 77, 86, 237-238, 281-282 ГПК України, оскільки вважає, що суди не дослідили належним чином докази у справі (витяг з ЄДРПОУ щодо товариства, у якому містяться записи про здійснення ОСОБА_8 державної реєстрації від 14.06.2022 та відмову у державній реєстрації від 04.09.2022; листування між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у червні 2022, яке міститься у матеріалах реєстраційної справи), що призвело до винесення незаконних та несправедливих рішень, а також суди не надали  належної оцінки доводам скаржника тане обгрунтували свої мотиви. 
20.          Водночас скаржник в цій частині не визначає підставу касаційного оскарження судових рішень.
21.          Верховний Суд зауважує, що у разі якщо касаційна скарга подається у зв`язку з порушенням норм процесуального права на судові рішення відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, то підставою касаційного оскарження є пункт 4 частини другої цієї статті. Проте відповідно до цього пункту не всі процесуальні порушення є підставою для касаційного оскарження. 
22.          У такому разі касаційна скарга має містити зазначення, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення, та вказати, яким чином це порушення впливає на встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
23.          При цьому, вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, повинні узгоджуватися з визначеними скаржником підставами касаційного оскарження судових рішень.
24.          Наведені недоліки щодо змісту касаційної скарги є підставою для залишення її без руху, із наданням скаржнику строку на приведення касаційної скарги у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції з урахуванням наведених вище вимог процесуального законодавства.
25.          Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
26.          Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись нормами статей 174, 234, 288, 291, пункту 5 частини другої статті 290, частини другої статті 292 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.12.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 у справі № 910/9597/23 залишити без руху.
2.          Встановити скаржнику строк десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків касаційної скарги таким способом: 
-          привести касаційну скаргу у відповідність до вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України шляхом викладення касаційної скарги у новій редакції, з урахуванням недоліків, визначених у пунктах 14-18, 19-20 цієї ухвали;
-          уточнену редакцію касаційної скарги, подану на виконання приписів цієї ухвали, надіслати іншим учасникам справи, надавши суду докази з урахуванням положень статті 42 ГПК України.
3.          Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                                     І. Кондратова