ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №   905/482/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Жайворонок Т.Є., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Пасічнюк С.В.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу" (далі - Компанія) - не з`явились,
відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг" (далі  - Товариство) - адвоката Романюхи Д.М. (ордер серія АЕ № 1280750 від 23.04.2024),
третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн Електричні Машини" (далі - Концерн) - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Товариства
про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу 
за касаційною скаргою Компанії
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2024
та касаційною скаргою Товариства
на додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2024
у справі № 905/482/22
за позовом Компанії
до Товариства,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Концерн,
про стягнення 8   759 272,41 грн.
Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 20.05.2024 № 32.2-01/916 у зв`язку з відпусткою судді Бенедисюка І.М. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 905/482/22, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакової І.В. (головуючий), Малашенкової Т.М. і Жайворонок  Т.Є.
ВСТАНОВИВ:
Постановою Верховного Суду від 02.05.2024:
- касаційне провадження за касаційною скаргою Компанії на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), - закрито;
- касаційну скаргу Компанії на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, - залишено без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.02.2024 залишено без змін;
-  касаційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2024 - без змін.
До прийняття постанови Верховним Судом від 02.05.2024 Товариство подало два клопотання про розподіл судових витрат від 24.04.2024: (1) понесених Товариством у зв`язку з розглядом Верховним Судом касаційної скарги Компанії та (2) понесених Товариством у зв`язку з розглядом Верховним Судом касаційної скарги Товариства, в яких просив прийняти до відома, що докази понесених Товариством судових витрат у зв`язку з розглядом у справі №  905/482/22 (1) касаційної скарги Компанії та (2) касаційної скарги Товариства будуть надані суду після ухвалення судового рішення у справі, у встановлений ГПК України термін, а також вирішити питання розподілу судових витрат, поклавши їх на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Товариство 07.05.2024 через систему "Електронний суд" звернулося до Верховного Суду з клопотанням про розподіл судових витрат в якому просить вирішити питання відшкодування судових витрат та стягнути з Компанії на користь Товариства судові витрати на правничу допомогу адвокатів у розмірі 4  849,80 грн, які понесені в суді касаційної інстанції. 
Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2024 призначено до розгляду клопотання Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у відкритому судовому засіданні на 28.05.2024.
Від Компанії та Концерну клопотань, заперечень, пояснень на клопотання Товариства не надходило.
Розглянувши клопотання Товариства, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на таке.
У регулюванні питання відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу норми ГПК України передбачають таке:
стаття 15:
- суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо;
стаття 16:
- учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом;
стаття 123:
- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду;
стаття 126:
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
частини п`ята та восьма статті 129:
- під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись;
- розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду;
частини перша статті 221:
- якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
частини третьої статті 244:
- суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також статті 129 цього Кодексу дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість витрат та їх пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство дотрималося вимог щодо строків звернення із клопотаннями про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та подання відповідних доказів.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви").
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Тобто нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33- 34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд зазначив про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції Товариство надало:
- копію договору про надання правової допомоги від 29.06.2022, укладеного Товариством (замовник) та адвокатом Мєрнік О.В. (виконавець), за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги у сфері права, що полягають у підготовці всіх необхідних процесуальних документів та захисті його прав та інтересів в судах всіх юрисдикцій та підсудності, у тому числі, в Господарському суді Донецької області; Східному апеляційному господарському суді; Верховному Суді, у справі № 905/482/22;
- копії додаткових угод від 03.02.2023 (погоджено умову щодо погодинної оплати вартості наданих виконавцем замовнику послуг правової допомоги у розмірі 1  233 грн за одну годину), від 28.12.2023 (погоджено умову щодо продовження строку дії договору до 31.12.2025) до договору про надання правової допомоги від 29.06.2022;
- копію акта від 03.05.2024 приймання-передавання наданих послуг (правової допомоги) по договору про надання правової допомоги від 29.06.2022, за яким виконавець надав замовнику послугу з представництва інтересів Товариства як відповідача у Верховному Суді зі справи № 905/482/22, в судовому засіданні 02.05.2024 на суму 226,05 грн (11 хвилин витраченого часу пропорційно вартості години послуги);
- копію договору про надання правової допомоги від 04.08.2022 укладеного між Товариством (замовник) та адвокатським бюро «Дмитра Романюхи» (виконавець), за умовами якого виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику послуги у сфері права, що полягають у підготовці всіх необхідних процесуальних документів та захисті його прав та інтересів в судах всіх юрисдикцій та підсудності, у тому числі, в Господарському суді Донецької області; Східному апеляційному господарському суді; Верховному Суді, у справі № 905/482/22. За цим договором послуги замовнику від виконавця будуть надаватися адвокатом Романюхою Д.М.;
- копії додаткових угод від 03.02.2023 (погоджено умову щодо погодинної оплати вартості наданих виконавцем замовнику послуг правової допомоги у розмірі 1  233 грн за одну годину), від 28.12.2023 (погоджено умову щодо продовження строку дії договору до 31.12.2025) до договору про надання правничої допомоги від 04.08.2022;
- копію акта від 03.05.2024 приймання-передавання наданих послуг (правової допомоги) по договору про надання правової допомоги від 04.08.2022 з описом послуг на загальну суму 4 623,75 грн, зокрема: підготовка проєкту відзиву на касаційну скаргу Компанії - 1  233 грн (одна година витраченого часу); підготовка та подання від Товариства додаткових пояснень від 01.05.2024 - 2  466 грн (дві години витраченого часу); представництво інтересів Товариства як відповідача у Верховному Суді зі справи № 905/482/22, в судовому засіданні 25.04.2024 на суму 924,75 грн (45 хвилин витраченого часу пропорційно вартості години послуги).
Верховний Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Велика Палата Верховного Суду в наведеній постанові зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №  910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду зауважила, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в статті 627 Цивільного кодексу України.
Верховний Суд зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Матеріалами справи підтверджується надання адвокатом Мєрніком О.В., а також адвокатським бюро «Дмитра Романюхи» в особі адвоката Романюхи Д.М., усіх видів правничої допомоги за актами від 03.05.2024 приймання-передавання наданих послуг (правової допомоги) по договорах про надання правової допомоги від 29.06.2022 та від 04.08.2022.
Інтереси Товариства у суді касаційної інстанції представляли його директор Зорін Д.В. (у порядку самопредставництва), адвокат Романюха Д.М. на підставі ордера від 23.04.2024 № АЕ № 1280750 (у судовому засіданні 25.04.2024) та адвокат Мернік О.В. на підставі ордера від 01.05.2024 № 1282930 (у судовому засіданні 02.05.2024). Під час розгляду справи Товариством подавалися відзив на касаційну скаргу Компанії та додаткові пояснення у справі від 01.05.2024.
Проаналізувавши надані Товариством в обґрунтування адвокатських витрат документи, Верховний Суд вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критеріям розумності, справедливості та не становить надмірний тягар для позивача, у зв`язку з чим Верховний Суд дійшов висновку про задоволення клопотання Товариства про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції та стягнення з Компанії на користь Товариства  4 849,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд, керуючись статтями 126, 129,  221, 244   ГПК України, 
ПОСТАНОВИВ:
1. Клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг" про розподіл судових витрат задовольнити.
2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Нове обладнання паливно-енергетичного комплексу" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг" судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 849,80 грн.
3. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Донецької області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                   І. Булгакова

Суддя                                                                                                  Т. Жайворонок

Суддя                                                                                                  Т. Малашенкова