УХВАЛА

17 травня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/17079/23 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:
Губенко Н. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2

на постанову Північного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Барсук М. А., Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.
від 23.04.2024

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1
до ІНФОРМАЦІЯ_2
про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з штрафних санкцій у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3, з яких ІНФОРМАЦІЯ_4 пені та ІНФОРМАЦІЯ_5 штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань за державним контрактом на поставку (закупівлю) ІНФОРМАЦІЯ_6 від № НОМЕР_1 в частині своєчасного постачання товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/17079/23 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 пені та ІНФОРМАЦІЯ_8 штрафу. В задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою від 23.04.2024 Північний апеляційний господарський суд частково скасував рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2024 у справі № 910/17079/23. Прийняв нове рішення, яким позов задовольнив повністю. Присудив до стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 пені та ІНФОРМАЦІЯ_5 штрафу.

06 травня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі № 910/17079/23.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2, Судом встановлено, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.

Поряд з цим, за приписами частини 2 зазначеної статті підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

При цьому пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). 

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

З касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що підставою касаційного оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі № 910/17079/23 є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права за наявністю виключних випадків, передбачених пунктами 1, 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування виключного випадку, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник зазначає, що станом на день подання касаційної скарги відсутній висновок Верховного Суду стосовно питання застосування статей 617 Цивільного кодексу України та 218 Господарського кодексу України у подібних правовідносинах (коли форс-мажорні обставини, які виникли у постачальника за зовнішньоекономічним контрактом, можуть трактуватися як недодержання обов`язків цим постачальником, а не обставинами форс-мажору для виконавця, що є обґрунтованою підставою для звільнення від відповідальності виконавця державного замовлення у сфері оборонних закупівель, у разі засвідчення таких форс-мажорних обставин в порядку, визначеному сторонами такого державного контракту). Скаржник також зазначає, що судом апеляційної інстанції не надано оцінки його аргументам та доводам, не враховано позиції щодо причин та обставин порушення строків постачання, не проведено всебічної, повної, об`єктивної та безпосередньої оцінки та дослідження сертифікату № 3200-23-0642 від 13.02.2023, тощо.

Суд визнає обґрунтованими доводи касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 в частині наявності виключних випадків касаційного оскарження, передбачених пунктами 3 та 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність виключного випадку, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, він повинен чітко та конкретно вказати норму/норми (пункт, частину, статтю) права, яку, на його думку, невірно застосували суди першої та/або апеляційної інстанцій, навести постанову Верховного Суду (номер справи і дату її ухвалення), в якій викладено висновок щодо застосування саме цієї норми права, та яку не врахували суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Втім, обґрунтовуючи наявність виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначило, що судом апеляційної інстанції не було враховано висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме - постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якою встановлено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Натомість ІНФОРМАЦІЯ_2 не вказало конкретну норму/норми права (пункт, частину, статтю), яку невірно застосував суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої викладено у наведеній скаржником постанові Великої Палати Верховного Суду.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом 2 частини 1 цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_2 залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням скаржнику строку для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали, шляхом уточнення обґрунтування наявності виключного випадку касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме: наведення норми/норм права (пункту, частини, статті/статей), яку/які невірно застосував суд апеляційної інстанції, висновок щодо застосування якої викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Оскільки касаційна скарга залишається без руху, Суд наразі не розглядає клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про зупинення дії постанови Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі № 910/17079/23 до завершення перегляду справи в касаційному порядку.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2024 у справі № 910/17079/23 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Українська бронетехніка" строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя           Верховного Суду                                                                       Н. М. Губенко