ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

м. Київ

cправа №  760/9300/17-ц 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Губенко Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу   ОСОБА_1 
на постанову  Північного  апеляційного господарського суду від 18.03.2024
(головуючий - Корсак В.А., судді Євсіков О.О., Алданова С.О.)
та ухвалу  Господарського суду міста Києва від 30.11.2023
(суддя - Ягічева Н.І.)
за скаргою  ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва Коваль Любові Іванівни)
у справі  №760/9300/17-ц
за позовом  ОСОБА_1 
до  Акціонерного товариства «Українська залізниця»
про  визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:
Історія справи
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , скаржник) звернувся до     Господарського суду міста Києва  із скаргою на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві    (далі - ВДВС) під час виконання судового рішення по справі     № 760/9300/17-ц щодо поновлення його на посаді начальника філії «Відомча воєнізована охорона» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». У скарзі скаржник просив:
- витребувати у Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві копії матеріалів виконавчого провадження;
- визнати неправомірними дії Печерського відділу державної виконавчої служби          міста Києва Головного територіального          управління юстиції у м. Києві щодо зупинення виконавчого провадження;
- поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом зобов`язання Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального правління юстиції у м. Києві вчинити виконавчі дії в рамках виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, спрямовані на фактичне виконання рішення суду по справі.
2. Скарга обґрунтована тим, що 17.11.2023 заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 про  поновлення на роботі ОСОБА_1 та  того ж дня винесена постанова про зупинення виконавчого провадження, на підставі пункту 10-3 розділу ХІІІ Прикінцевих положень та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник посилається на те, що неправомірне зупинення виконавчих дій призвело до невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, чим порушені його конституційні права на судовий захист.
  
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.   Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2024,    у задоволенні скарги відмовлено.
4. Ухвала мотивована тим, що зупинення виконавчого провадження у цьому випадку     відповідає вимогам чинного законодавства. Суд першої інстанції послався на те, що      пунктом 10-3 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є акціонерне товариство «Українська залізниця». Отже в силу приписів цього закону виконавець не міг вчиняти будь-які виконавчі дії у виконавчих провадженнях де боржником є Акціонерне товариство «Українська залізниця»    (далі - АТ «Українська залізниця», боржник)    та обґрунтовано зупинив виконавче провадження.
  
Короткий зміст вимог касаційної скарги   та узагальнення їх доводів
5.  Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, та прийняти нове рішення про задоволення скарги.
6.  Скаржник зазначає про те, що судами неправильно застосовано положення ст. 34    Закон України «Про виконавче провадження», оскільки судами не враховано, що положення ст. 34 цього Закон, містять вичерпний перелік підстав для зупинення виконавчих дій, а зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану» від 27.07.2022 у вказану статтю не вносились, а тому у державного виконавця    були відсутні підстави для    винесення постанови про зупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 43354883. Крім того, скаржник вважає, що державним виконавцем вчинено невірні виконавчі дії з виконання судового рішення, оскільки зупинення виконавчих дій та зупинення виконавчого провадження є різними виконавчими діями. 
  
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
7. АТ «Українська залізниця», засобами поштового зв`язку, 05.06.2024, направило до Суду відзив на касаційну скаргу, який отримано Верховним Судом 07.06.2024. 
8. Ухвалою Верховного Суду про відкриття касаційного    провадження у справі, учасникам справи було встановлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу до 04.06.2024.
9. Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (стаття 113 ГПК України).
10. Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
11.  За змістом частини 1 статті 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.  Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
12.  АТ «Українська залізниця»  до суду касаційної інстанції не подавалась заява (клопотання) про продовження строку на звернення з  відзивом, отже, направлений Суду  АТ «Українська залізниця» відзив  залишається без розгляду.
  
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
13. Судами встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 у справі №760/9300/17-ц залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 у справі № 760/9300/17-ц, позов задоволено:
- визнано незаконним та скасовано рішення правління Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 18.01.2017 (Протокол №Ц-57/4 Ком.т.) в частині щодо звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, згідно п. 5 ч. 1. ст. 41 КЗпП України;
- визнано незаконним та скасовано наказ Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» від 19.01.2017 №72/ос про звільнення           ОСОБА_1 , у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи, згідно п. 5 ч. І. ст. 41 КЗпП України;
- поновлено ОСОБА_1 , на посаді начальника філії «Відомча воєнізована охорона Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;
- стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 150  375,56 грн    середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 30  037,56 грн    витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід Державного бюджету України 7  055,63 грн судового збору.
14. Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2021 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Українська залізниця» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.01.2021 у справі №760/9300/17-ц.
15. Господарським судом міста Києва на виконання судового рішення було видано наступні Накази від  19.02.2021  про стягнення з відповідача на користь позивача 150  375,56  грн середнього заробітку  за час вимушеного прогулу та 30  037, 56 грн  витрат на оплату послуг адвоката,  а також  про стягнення з відповідача  в дохід Державного бюджету  України 7055,63 грн судового збору.
16. Постановою ВДВС від 29.03.2021 закінчено виконавче провадження ВП НОМЕР_2 з виконання наказу про стягнення з відповідача на користь позивача  150  375,56  грн середнього заробітку  за час вимушеного прогулу та 30  037, 56 грн  витрат на оплату послуг адвоката, у зв?язку з виконанням. Постановою ВДВС від 25.08.2021 ВП № НОМЕР_3 закінчено виконавче провадження з виконання наказу про стягнення  з відповідача в дохід Державного бюджету  України 7055,63 грн судового збору, у зв?язку з виконанням. 
17. 10.10.2023 Господарським судом міста Києва, за заявою стягувача від 10.10.2023,  видано наказ  про примусове виконання рішення про поновлення на  посаді  начальника філії «Відомча воєнізована охорона Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 
18.  17.11.2023 заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві винесено постанову  ВП НОМЕР_1 про відкриття виконавчого провадження, того ж дня винесена постанова про зупинення виконавчих дій, на підставі п. 10-3 розділу ХІІІ Прикінцевих положень та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження»,    на період    до припинення або скасування    правового режиму воєнного стану в Україні.
19.  Вищезазначені дії виконавчої служби щодо зупинення виконавчих дій стали підставою для звернення     ОСОБА_2 до суду    із скаргою на дії (бездіяльність) Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
  
Позиція Верховного Суду
20.       Касаційний господарський суд, здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, обговоривши доводи, наведені скаржником у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, надану господарськими судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши дотримання судами норм  матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга   не підлягає задоволенню з таких підстав.
21.  Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
22. Згідно із ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
23. Суд зазначає, що скаржник вважає неправомірними дії    ВДВС щодо винесення державним виконавцем постанови від 17.11.2023 про зупинення виконавчих дій, отже, правовідносини у справі щодо виконання судового рішення регулюються приписами Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, яка була чинною на   час вчинення такої  виконавчої дії (далі - Закон N 1404-VIII).
24.  Згідно ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
25. Статтею 13 Закону № 1404-VIII    визначено, що  під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.  За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.  Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
26. Відповідно до ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
27.  Статтею 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у  статті 3  цього Закону.
28.  Касаційний суд зазначає, що в силу приписів   вищезазначених положень законодавства, що регулює порядок вчинення виконавчих дій державним виконавцем, останній повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.
29. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» державного виконавця.
30. Водночас, розділ ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, доповнено пунктом 10-3, згідно із Законом України № 2468-IX від 28.07.2022 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння процесам релокації підприємств в умовах воєнного стану та економічного відновлення держави»,  відповідно до якого тимчасово, на період до припинення або скасування правового режиму воєнного стану в Україні:
1) зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти), боржником за якими є акціонерне товариство «Українська залізниця»;
2) підлягають зняттю арешти, накладені до набрання чинності цим Законом на кошти та майно акціонерного товариства «Українська залізниця» у виконавчих провадженнях.
31. Вказана норма (щодо мораторію) носить визначений, недвозначний характер і її неможливо тлумачити без урахування її дійсного змісту (ширше, ніж буквальний текст), так як відповідне може призвести до безпідставного та довільного пристосування норми права до поточних фактичних правовідносин та відходу від її дійсного змісту.
32. Зважаючи на внесені зміни у Закон України № 1404-VIII, встановивши, що боржником у справі є АТ «Українська залізниця», апеляційний суд зробив обґрунтовані висновки, що державний виконавець не міг вчиняти будь -  які виконавчі дії у виконавчому провадженні де боржником є АТ «Українська залізниця».
33. Дослідивши подані копії матеріалів виконавчого провадження, суди попередніх інстанцій вірно зазначили, державний виконавець, приймаючи постанову від 17.11.2023 про зупинення виконавчих дій, на підставі п. 10-3 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, дотримався положень вказаного Закону.
34. Касаційний суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки виконавчі дії  держаним виконавцем  вчинялись відповідно до   Закону України № 1404-VIII, з урахуванням внесених змін.
35. Відповідно до статті 343 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги у разі  якщо оскаржувані рішення, дії  чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за умови, що право заявника при цьому не було порушено. У разі ж якщо мало місце порушення прав заявника відсутні підстави постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
36.    Зважаючи на вказані обставин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні скарги стягувача, оскільки судами не було встановлено порушень законодавства при вчинені  державним виконавцем виконавчих дій.
37.  Згідно зі статтею 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
38. Касаційний суд вважає безпідставними доводи   касаційної скарги про те, що судами не враховано, що   положення ст. 34 Закону України № 1404-VIII не містить такої підстави для зупинення виконавчих дій. Верховний Суд зазначає, що постанова державним виконавцем виносилась на підставі п. 10-3 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII, і хоча в   ст. 34 вказаного закону не вносились зміни, з урахуванням п. 10-3 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень» вказаного Закону, останні містять імперативні норми щодо дій державного виконавця на період дії воєнного стану.
39. Крім того, касаційний суд вважає хибними доводи касаційної скарги, що державним виконавцем вчинено неправильну дію у виконавчому провадженні. Як вбачається з копії постанови виконавчого провадження,  державним виконавцем зупинено вчинення виконавчих дій, відповідно до п. 10-3 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII., тобто як і передбачено  вказаним Законом.
40. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів зазначає, що судові рішення у справі прийнято    із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень, отже, суд касаційної інстанції залишає  касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення  без змін.
  
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
41.  Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.
42. У частині 1 статті 309 ГПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
43.  Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, зазначає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно  залишити без задоволення, а постанову  Північного  апеляційного господарського суду від 18.03.2024 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у   справі   №760/9300/17-ц залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
  
ПОСТАНОВИВ:
1.       Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову  Північного  апеляційного господарського суду від 18.03.2024 та ухвалу  Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у   справі   №760/9300/17-ц залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
       
Головуючий суддя                                                                                                                                               О.А. Кролевець
       
Судді                                                                                                                                                                                        О.М. Баранець 
  
                                                                                                                   Н.М. Губенко