ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/3646/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Колос І.Б. (головуючий), Ємця А.А., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Гибало В.О.,

представників учасників справи:
позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» - Вегера А.А., адвокат (ордер від 06.05.2024),
відповідача - Антимонопольного комітету України - Бабченко Ю.Ю., в порядку самопредставництва, 

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром»
на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2023 (суддя                           Марченко О.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 (головуючий суддя: Пономаренко Є.Ю., судді: Барсук М.А., Руденко М.А.)
у справі № 910/3646/23
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» (далі - ТОВ «Миколаївмолпром»)  
до Антимонопольного комітету України (далі - АМК)
про визнання недійсним та скасування рішення. 
1.   ІСТОРІЯ СПРАВИ 
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «Миколаївмолпром» звернулося до суду з позовом до АМК про визнання недійсним та скасування рішення від 29.12.2022 № 468-р у справі                                                  № 127-26.4/115-20 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення АМК).
Позовні вимоги з посиланням на приписи статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210) мотивовані: неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи; недоведенням обставин, які мають значення для справи і які АМК визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи; порушенням і неправильним застосуванням норм матеріального права.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
Рішенням господарського суду міста Києва від 09.10.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024, у задоволенні позову відмовлено з посиланням на відсутність визначених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання недійсним Рішення АМК.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ТОВ «Миколаївмолпром», з посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення попередніх інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
2.   АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник посилається на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), зазначаючи про те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права [приписи частини першої статті 59 Закону № 2210, статті 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», статей 15, 21 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», пунктів 6, 9 Порядку відбору зразків та їх перевезення (пересилання) до уповноважених лабораторій для цілей державного контролю, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2018 № 490 (далі - Порядок № 490), пункту 13 Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2002 № 833 (далі - Порядок                                   № 833), пункту 4 Порядку проведення арбітражних лабораторних досліджень (випробувань) та врахування їх результатів для цілей державного контролю, який затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 648 (далі - Порядок № 648)] у подібних правовідносинах без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.08.2022 зі справи № 910/2682/21, від 03.08.2023 зі справи № 910/366/21, від 18.07.2023 зі справи № 910/2730/21.
Також з посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України скаржник зазначає про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, а також не врахував аргументи позивача.
Крім того, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані частини четверта та сьома статті 75 ГПК України.
Доводи інших учасників справи
АМК у відзиві на касаційну скаргу просив Суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій - без змін, з посиланням, зокрема, на дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.
3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Згідно з Рішенням АМК:
- визнано, що ТОВ «Миколаївмолпром» вчинило порушення, передбачене статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення на етикетці (упаковці) харчового продукту власного виробництва інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей: «Масло солодковершкове «Селянське» 72,5%», «ДСТУ 4399:2005», дата виготовлення - 02.02.2020», зокрема, щодо його назви, складу, споживчих властивостей та стандарту, якому відповідає продукт, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту (пункт 1);
- за порушення, вказане в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на ТОВ «Миколаївмолпром» штраф у розмірі 1   543   467 грн (пункт 2);
- визнано, що ТОВ «Миколаївмолпром» вчинило порушення, передбачене статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення на етикетці (упаковці) харчового продукту власного виробництва інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей: «Сир твердий» «Український» 50% жиру, ТМ «Pastoral», дата виготовлення - 12.07.2020», зокрема щодо його назви, складу, споживчих властивостей та стандарту, якому відповідає продукт, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту (пункт 3);
- за порушення, вказане в пункті 3 резолютивної частини цього рішення, накладено на ТОВ «Миколаївмолпром» штраф у розмірі 514 489 грн (пункт 4);
Рішенням АМК встановлено, зокрема, таке.
Держпродспоживслужба листом від 23.03.2021 № 11.2.1-2/6700 (вх. АМК від 25.03.2021 № 7-01/4035) у відповідь на запит АМК від 28.01.2021 № 127-26/01-1354 (далі - лист Держпродспоживслужби) надала копії протоколів випробувань та експертних висновків, у яких зазначено про виявлення невідповідності маркування та складу харчової продукції, зокрема, щодо складу молочного жиру, а саме такого зразка масла виробництва ТОВ «Миколаївмолпром»: масло солодковершкове «Селянське», 72,5%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 02.02.2020 (далі - Масло 1). Експертний висновок випробувальної лабораторії Миколаївської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби від 10.02.2020 № 000243д.к./20 (далі - Висновок 1), регіон виявлення неналежної продукції -  м. Миколаїв, відповідно до якого Масло 1 містить у складі 58,6% немолочних жирів.
Згідно з актом відбору зразків від 05.02.2020 № 01 та Висновком 1 зразок Масла 1 досліджено на замовлення Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області згідно з Порядком № 490.
Масло 1 відібрано 05.02.2020 в комунальному виробничому підприємстві по організації харчування дошкільної освіти № 20 за адресою: вул. Корабелів, буд. 6, м. Миколаїв (далі - Підприємство).
У листі від 17.03.2020 № 43 (вх. АМК від 19.03.2020 № 64-01/472) ТОВ «Миколаївмолпром» зазначає, що протягом січня - лютого 2020 року постачало власну продукцію Підприємству.
Якість та виробник продукції Масла 1 підтверджувалися декларацією виробника від 02.02.2020 № 16 на готову молочну продукцію тваринного походження виробництва ТОВ «Миколаївмолпром».
Масло 1 у кількості 175 кг на суму 22 449 грн з ПДВ ТОВ «Миколаївмолпром» поставляло Підприємству, що підтверджується видатковою накладною від 03.02.2020 № 122, товарно-транспортною накладною від 03.02.2020 № Р122 та договором поставки від 27.01.2020 № 27/01/20/3 (далі - Документи поставки).
Отже, Масло 1 від ТОВ «Миколаївмолпром» направлено для подальшої реалізації Підприємству, що підтверджено Документами поставки, що в сукупності підтверджує факт виробництва й поставки Масла 1 саме ТОВ «Миколаївмолпром».
Листом Держпродспоживслужби також надано протокол Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про порушення ТОВ «Миколаївмолпром» Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми від 13.02.2020 № 14.4-10/01 (далі - Протокол від 13.02.2020 № 14.4-10/01).
У Протоколі від 13.02.2020 №14.4-10/01 зазначено, що 02.02.2020 оператором ринку ТОВ «Миколаївмолпром» виготовлено масло солодковершкове «Селянське» 72,5% та 03.02.2020 реалізовано комунальному виробничому підприємству по організації харчування у навчальних закладах у кількості 175 кг. Відповідно до експертного висновку Миколаївської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби від 10.02.2020 № 000243 д.к./20 в зазначеному маслі виявлено наявність немолочного жиру, що не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005 «Масло вершкове. Технічні вимоги».
Отже, у Протоколі від 13.02.2020 № 14.4-10/01 наведено такі порушення ТОВ «Миколаївмолпром» вимог щодо маркування харчового продукту під час виробництва масла солодковершкового «Селянське» 72,5%, дата виготовлення - 02.02.2020 (Масло 1):
- не забезпечено точності та коректності інформації про харчовий продукт на маркуванні щодо інгредієнтів харчового продукту, що вводить споживача в оману;
- на маркуванні продукції з назвою масло солодковершкове «Селянське» 72,5% жиру, виготовленої ТОВ «Миколаївмолпром» 02.02.2020, у переліку інгредієнтів відсутня інформація про наявність немолочних жирів;
- оператор ринку ТОВ «Миколаївмолпром» на маркування харчового продукту, виготовленого 02.02.2020, який відповідно до експертного висновку Миколаївської регіональної державної лабораторії Держпродспоживслужби від 10.02.2020 № 000243 д.к./20 містить немолочний жир, наніс назву «масло солодковершкове «Селянське» 72,5% жиру», що не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005 «Масло вершкове. Технічні умови» та вводить в оману споживача й погіршує можливість здійснення кінцевим споживачем свідомого вибору.
Розглянувши Протокол від 13.02.2020 № 14.4-10/01 Головне управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області прийняло постанову про накладення штрафу за порушення Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», законодавства про харчові продукти та корми від 02.03.2020 № 14.4-10/01 та наклало штраф на ТОВ «Миколаївмолпром» у сумі 141 690 грн (далі - Постанова про накладення штрафу), яка надана АМК листом від 02.06.2021 № 14.4.2-2-09/3472-21 (вх. АМК від 07.06.2021 № 7-01/7822).
Не погоджуючись із Постановою про накладення штрафу, ТОВ «Миколаївмолпром» звернулося до адміністративного суду з позовом про визнання її протиправною та скасування.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 у справі № 400/1175/20 Постанову про накладення штрафу скасовано.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 у справі № 400/1175/20 апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 задоволено; ухвалено нове судове рішення, згідно з яким у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Миколаївмолпром» до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування Постанови про накладення штрафу відмовлено (далі - Рішення суду).
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 400/1175/20 ТОВ «Миколаївмолпром» відмовлено у відкритті касаційного провадження.
Отже, Постанова про накладення штрафу визнана судами законною та обґрунтованою. Штраф у розмірі 141 690 грн ТОВ «Миколаївмолпром» сплатило в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 20.01.2021 № 56.
Крім того, факт наявності жирів немолочного походження в Маслі 1, встановлений Висновком 1, свідчить про порушення ТОВ «Миколаївмолпром» вимог щодо інформування споживачів про харчові продукти та нормативно-технічної документації, зокрема, ДСТУ 4399:2005 «Масло вершкове. Технічні умови», під час виробництва Масла 1.
Листом Держпродспоживслужба надала фотокопію упаковки (етикетки) Масла 1.
На етикетці Масла 1, відповідно до фотокопії 1, містяться написи «Масло», «Солодковершкове», «Селянське», « 72,5% жиру», «ДСТУ 4399:2005», виконані великими літерами, що є домінуючим позначенням на етикетці. У центральній частині етикетки розміщено інформацію про склад, дату виробництва масла -                            02 лют 2020, харчову та енергетичну цінність, масу нетто (кг), номер партії, умови зберігання та строк придатності.
Також на упаковці вказано виробника - ТОВ «Миколаївмолпром», юридичну адресу: 54001, Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 16, та адресу потужностей виробництва: 56401, Україна, Миколаївська обл., смт Доманівка, вул. Пастера, буд. 31/1.
До складу Масла 1, як зазначено на його етикетці, входять вершки з коров`ячого молока.
Водночас на етикетці Масла 1 зазначено, що масло виготовлено відповідно до ДСТУ 4399:2005.
Згідно з Висновком 1 у складі Масла 1 виявлено жири немолочного походження, що свідчить про те, що інформація «Масло солодковершкове «Селянське» 72,5%», «ДСТУ 4399:2005», поширена на упаковці (етикетці) Масла, є неправдивою.
Обставини дослідження інших зразків масла солодковершкового.
Держпродспоживслужба листом від 19.02.2019 № 11.2.1/978-19 (вх. АМК від 25.02.2019 № 7-06/2383) надала засвідчені копії експертних висновків, результатом яких був аналіз продукції, виробником у якій зазначено ТОВ «Миколаївмолпром», зокрема, щодо таких зразків масла солодковершкового:
- масло солодковершкове «Селянське», 73%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 21.08.2018 (далі - Масло 2) (Протокол випробувань державного підприємства «Миколаївський центр захисту прав споживачів» від 29.08.2018 № 939/Х (далі - Висновок 2), регіон виявлення неналежної продукції - Миколаївська область; відповідно до Висновку 2 Масло 2 містить 98% немолочних (сторонніх) жирів та не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005;
- масло солодковершкове «Селянське», «PASTORAL», 72,5%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 02.09.2018 (далі - Масло 3) (Протокол випробувань державного підприємства «Миколаївський центр захисту прав споживачів» від 17.09.2018 № 1039/Х (далі - Висновок 3), регіон виявлення неналежної продукції - Миколаївська область; згідно з Висновком 3 Масло 3 містить 66,5% немолочних (сторонніх) жирів та не відповідає вимогам ДСТУ 4399:2005;
- масло солодковершкове «Селянське», ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 26.08.2018 (далі - Масло 4) (Протокол державного підприємства «Івано-Франківський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 25.09.2018 № 1895 (далі - Висновок 4), регіон виявлення неналежної продукції - Івано-Франківська область; відповідно до Висновку 4                   Масло 4 містить 60% немолочних (сторонніх) жирів;
- масло солодковершкове «Селянське», 73%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 13.11.2018 (далі - Масло 5) (Протокол Випробувального центру державного підприємства «Вінницястандартметрологія» від 14.12.2018 № 95194 (далі - Висновок 5), регіон виявлення неналежної продукції - Вінницька область; згідно з Висновком 5 Масло 5 містить 75,68% немолочних (сторонніх) жирів;
- масло солодковершкове «Екстра», 82,5%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 13.11.2018 (далі - Масло 6) (Протокол Випробувального центру державного підприємства «Вінницястандартметрологія» від 14.12.2018 № 95193 (далі - Висновок 6), регіон виявлення неналежної продукції - Вінницька область; відповідно до Висновку 6 Масло 6 містить 71,01% немолочних (сторонніх) жирів;
- масло солодковершкове «Екстра», 82,5%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 27.11.2018 (далі - Масло 7) (Протокол Випробувального центру державного підприємства «Вінницястандартметрологія» від 19.12.2018 № 95244 (далі - Висновок 7), регіон виявлення неналежної продукції - Вінницька область; згідно з Висновком 7 Масло 7 містить 82,04% немолочних (сторонніх) жирів.
Надані Держпродспоживслужбою Висновки 2-7 (далі - Висновки 2018 року) свідчать про наявність в діях ТОВ «Миколаївмолпром» ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції у вигляді поширення інформації, що вводить в оману, внаслідок невідповідності складу продукції вимогам законодавства та заявленій на упаковці такої продукції інформації.
Разом з тим, встановлення дійсного виробника Масла 2-7 (далі - масло 2018 року), з`ясування їх походження, виявлення їх ідентифікуючих ознак є обов`язковою умовою для підтвердження висновків АМК про наявність у діях ТОВ «Миколаївмолпром» ознак вчинення порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.
З метою встановлення факту постачання масла у 2018 році АМК надіслав уточнювальну вимогу від 13.09.2019 № 127-26/09-11489 про надання інформації ТОВ «Миколаївмолпром» та місцям відбору, зазначеним у Висновках 2018 року.
Обставини щодо масла 2018 року, встановлені за результатами дослідження інформації, наданої ТОВ «Миколаївмолпром».
ТОВ «Миколаївмолпром» у листі від 03.10.2019 № 128 (вх. АМК від 07.10.2019                             № 8-09/11596) на вимогу АМК від 13.09.2019 № 127-26/09-11489 (далі - Лист), зазначило, що Масло 2-7 не виготовляло і, як наслідок, відповідальності за розміщення інформації на етикетках (упаковках) такого масла ТОВ «Миколаївмолпром» не несе.
За результатами аналізу зібраних АМК доказів, останній дійшов висновку, що відсутність товаросупровідних документів Масла 2, Масла 3, Масла 4, Масла 5, Масла 6 і Масла 7 та відомостей про постачальників унеможливлюють ідентифікацію продукції та встановлення АМК причинно-наслідкового зв`язку щодо виготовлення масла 2018 року безпосередньо ТОВ «Миколаївмолпром».
Отже, виготовлення масла 2018 року саме ТОВ «Миколаївмолпром» зібраними матеріалами справи не підтверджено.
Крім того, вказані у Висновках 2018 року результати випробувань щодо наявності немолочних жирів у складі масла 2018 року не можуть бути розглянуті як єдине та достатнє підтвердження поширення ТОВ «Миколаївмолпром» неправдивої інформації щодо складу цієї продукції через відсутність доказів її поставки від ТОВ «Миколаївмолпром» до місць відбору.
Отже, у АМК відсутні належні докази, які б свідчили про те, що саме ТОВ «Миколаївмолпром» поширювало неправдиву інформацію («МАСЛО», «ДСТУ 4399:2005») на упаковках масла 2018 року.
У матеріалах антимонопольної справи містяться матеріали дослідження масла солодковершкового за участю громадських організацій.
Так, у грудні 2019 року по території України, за участю громадської організації «Громадський контроль захисту прав споживачів» та журналістів телеканалу « 1+1», проводився масштабний моніторинг масла солодковершкового в рамках медійного проекту «СТОП Фальсифікат». Зразки масла відібрано громадськими активістами та журналістами в торговельних мережах у чотирьох містах України: Суми, Черкаси, Нова Одеса (Миколаївська обл.) та в Калуші (Івано-Франківська обл.), після чого зразки направлено на дослідження до Центральної випробувальної державної лабораторії Держпродспоживслужби в Київській області та державного підприємства «Укрметртестстандарт».
Результатами проведення досліджень є експертні висновки, надані АМК згідно з листом Держпродспоживслужби без номера і дати (вх. АМК від 11.02.2020 № 7-09/1760), відповідно до яких у зразках масла виявлено немолочні жири, зокрема, виробництва ТОВ «Миколаївмолпром», а саме:
- масло солодковершкове «Селянське», 73%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 01.12.2019 (далі - Масло 8); згідно з експертним висновком Центральної випробувальної державної лабораторії Держпродспоживслужби в Київській області від 08.01.2020 № 004803 д.к./19 (далі - Висновок 8) масло не відповідає ДСТУ 4399:2005 через вміст немолочних жирів у кількості 81,76%; відповідно до протоколу випробувань державного підприємства «Укрметртестстандарт» від 27.12.2019 № 12862-12938/19-х (далі - Висновок 9) масло не відповідає ДСТУ 4399:2005 через вміст немолочних жирів у кількості 99%;
- масло солодковершкове «Екстра», 82,5%, ДСТУ 4399:2005, дата виготовлення - 10.12.2019 (далі - Масло 9); згідно з Висновком 8 масло не відповідає ДСТУ 4399:2005 через вміст немолочних жирів у кількості 76,38%; відповідно до Висновку 9 масло не відповідає ДСТУ 4399:2005 через вміст немолочних жирів у кількості 100%.
АМК у рішенні встановив, що відбір зразків Масла 8 та Масла 9 здійснили не уповноважені на це особи, тобто з порушенням порядку відбору зразків, установленого законодавством України.
Таким чином, результати досліджень, відображені у Висновку 8 та Висновку 9, не можуть вважатися достовірними та достатніми доказами, які свідчать про неякісну продукцію, а також не можуть вважатися належним доказом поширення ТОВ «Миколаївмолпром» неправдивої інформації про склад цієї продукції.
Відповідно у АМК відсутні належні докази, які б свідчили про те, що саме ТОВ «Миколаївмолпром» поширювало неправдиву інформацію («Масло солодковершкове», «ДСТУ 4399:2005») на упаковках Масла 8 та Масла 9.
Листом від 13.08.2020 № 05-4/12838 (вх. АМК від 26.08.2020 № 7-01/10987) Головне управління Держпродспоживслужби у м. Києві надало копію експертного висновку від 07.08.2020 № 010087д.к./20 (далі - Висновок 10) Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи (далі - Інститут) за результатами аналізу продукції виробництва ТОВ «Миколаївмолпром», зокрема, сиру твердого «Український», 50% жиру, ТМ «Pastoral», дата виготовлення - 12.07.2020, партія № L 12 (далі - Сир), регіон виявлення неналежної продукції - м. Київ.
Згідно з Висновком 10 відібрано зразок Сиру та досліджено в Інституті на замовлення головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві. Сир відібрано 03.08.2020 у магазині «Варус» товариства з обмеженою відповідальністю «Омега» (далі - ТОВ «Омега») за адресою: бульвар Перова, буд. 36, м. Київ.
Відповідно до Висновку 10 Сир не відповідає за вмістом стеринів (Кампестерин, %; Стигмастерин, %; бета-Ситостерин, %; Холестерин, %), зокрема, ДСТУ 6003:2008 «Сири тверді».
Листом від 10.09.2020 № 118 (вх. АМК від 14.09.2020 № 8-09/11877) ТОВ «Омега» надало відповідь на вимогу від 28.08.2020 № 127-26/09-11808, у якій зазначило, що Сир до ТОВ «Омега» постачало товариство з обмеженою відповідальністю «ДМЗ» (далі - ТОВ «ДМЗ»), на підтвердження чого додано копію договору поставки від 05.11.2018 № 6, видаткової накладної від 13.07.2020 № 79, транспортної накладної від 13.07.2020 № Р 78 та декларації виробника від 12.07.2020 № 72 (товароотримувач: РЦ Омега Дніпро та РЦ Омега Київ).
ТОВ «Омега» також зазначило, що залишок Сиру повернуло постачальнику - ТОВ «ДМЗ», на підтвердження чого надало копію видаткових накладних від 25.08.2020.
Якість та виробник Сиру підтверджувалися декларацією виробника від 12.07.2020 № 72 на готову молочну продукцію тваринного походження виробництва ТОВ «Миколаївмолпром».
У свою чергу, декларація виробника від 12.07.2020 № 72 містить відбиток печатки ТОВ «Миколаївмолпром» і ТОВ «ДМЗ».
Отже, Сир від ТОВ «Миколаївмолпром» був направлений для подальшої реалізації до ТОВ «Омега» через ТОВ «ДМЗ», що підтверджено, зокрема, договором поставки від 05.11.2018 № 6, видатковою накладною від 13.07.2020 № 79, транспортною накладною від 13.07.2020 № Р 78 та декларацією виробника від 12.07.2020 № 72, що в сукупності підтверджує факт виробництва й поставки Сиру саме ТОВ «Миколаївмолпром».
Тобто Сир через ТОВ «ДМЗ» направлено для подальшої реалізації до ТОВ «Омега», що документально підтверджено.
На типовій упаковці (етикетці) Сиру містяться написи «Сир твердий», «Український», «50% масової частки жиру в сухій речовині» та позначка «ДСТУ 4421:2005». Також на упаковці (етикетці) зазначено виробника - ТОВ «Миколаївмолпром», склад, харчову та енергетичну цінність, умови зберігання, позначення «Без ГМО», юридичну адресу: 54001, Україна, м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 16, та адресу потужностей виробництва: 56401, Україна, Миколаївська обл., смт Доманівка, вул. Пастера, буд. 31/1.
Відповідно до Висновку 10 у складі Сиру виявлено сторонні (немолочні) жири, а тому інформація «Сир твердий», поширена на упаковці, є неправдивою.
Згідно з положеннями ДСТУ 4399:2005, законами України «Про молоко та молочні
продукти», «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів», які наведені у розділах 4 та 5 цього рішення, Масло 1 не є маслом солодковершковим, отже, інформація «Масло солодковершкове «Селянське» 72,5%», «ДСТУ 4399:2005», поширена ТОВ «Миколаївмолпром» на упаковці (етикетці) Масла 1, є неправдивою.
Відповідно до положень ДСТУ 6003:2008, ДСТУ 4421:2005, законів України «Про молоко та молочні продукти», «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів», наведених у розділах 4 та 5 цього рішення, Сир не є сиром твердим, отже, інформація «Сир твердий», поширена ТОВ «Миколаївмолпром» на упаковці (етикетці) Сиру, є неправдивою.
Споживачу під час купівлі продукції притаманно порівнювати товари одного
виробника з товарами інших виробників. У свою чергу, зазначення неправдивих
відомостей щодо складу продукції може вплинути на намір споживача придбати
продукцію того виробника, якого він буде вважати добросовісним.
Проте шляхом поширення неправдивих відомостей щодо складу товару ТОВ «Миколаївмолпром» безпосередньо вводить вказаного споживача в оману через те, що продукція - Масло 1 та Сир - насправді не є такими за своїми споживчими властивостями.
Отже, споживач, завідомо вважаючи інформацію на упаковці товару правдивою, не розраховує на покупку товару, який може не відповідати заявленому складу та назві.
4.   ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним Рішення АМК.
Відповідно до статті 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»:
- поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб`єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб`єкта господарювання;
- інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які:
містять неповні, неточні або неправдиві дані про походження товару, виробника, продавця, спосіб виготовлення, джерела та спосіб придбання, реалізації, кількість, споживчі властивості, якість, комплектність, придатність до застосування, характеристики, особливості реалізації товарів, робіт, послуг, ціну і знижки на них, а також про істотні умови договору;
містять неповні, неточні або неправдиві дані про фінансовий стан чи господарську діяльність суб`єкта господарювання;
приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають;
містять посилання на обсяги виробництва, придбання, продажу чи поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, яких фактично не було на день поширення інформації. 
Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 2210 підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.
Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.
Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі                                     № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.
У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи [див. постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 (пункт 32); від 25.04.2018 у справі № 925/3/17 (пункт 38); від 16.05.2018 у справі                            № 910/24257/16 (пункт 40); від 05.06.2018 у справі № 243/10982/15-ц (пункт 22); від 31.10.2018 у справі  № 372/1988/15-ц (пункт 24); від 05.12.2018 у справах № 522/2202/15-ц (пункт 22) і № 522/2110/15-ц (пункт 22); від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (пункт 22)]. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
Так, за доводами скаржника, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норми права [приписи частини першої статті 59 Закону  № 2210, статті 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», статей 15, 21 Закону України «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин», пунктів 6, 9 Порядку відбору зразків та їх перевезення (пересилання) до уповноважених лабораторій для цілей державного контролю, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 11.10.2018 № 490 (далі - Порядок № 490), пункту 13 Порядку відбору зразків продукції тваринного, рослинного і біотехнологічного походження для проведення досліджень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2002 № 833 (далі - Порядок № 833), пункту 4 Порядку проведення арбітражних лабораторних досліджень (випробувань) та врахування їх результатів для цілей державного контролю, який затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 648 (далі - Порядок № 648)] у подібних правовідносинах без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.08.2022 зі справи № 910/2682/21, від 03.08.2023 зі справи № 910/366/21, від 18.07.2023 зі справи № 910/2730/21.
Верховний Суд виходить з того, що неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.
Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.
Сама по собі різниця судових рішень не свідчить про безумовне підтвердження незастосування правового висновку.
Верховний Суд наголошує, що кожна справа є індивідуальною, що обумовлено, окрім правової кваліфікації дій, яку здійснює АМК, так і на підставі тих обставин, фактів, доказів, АМК досліджує та оцінює у своєму рішенні, і які в подальшому досліджуються та оцінюються судом через призму статті 59 Закону № 2210.
Верховний Суд виходить з того, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 311 ГПК України).
Предметом розгляду справи № 910/2682/21, на яку посилається скаржник, було визнання недійсним і скасування рішення АМК щодо визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення на етикетці (упаковці) харчового продукту власного виробництва інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей, зокрема, щодо його назви, складу, споживчих властивостей та характеристик, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту.
Предметом розгляду справи № 910/366/21 було скасування рішення АМК щодо визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення на упаковках виробленого ним продукту інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей: щодо його назви та характеристик, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту.
Предметом розгляду справи № 910/2730/21 було визнання недійсним та скасування рішення АМК щодо визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді поширення на упаковках (етикетках) виробленого ним продукту та в документації щодо цього продукту інформації, що вводить в оману, шляхом повідомлення невизначеному колу осіб неправдивих відомостей щодо його назви та характеристик, які можуть вплинути на наміри невизначеного кола осіб щодо придбання цього продукту.
Верховний Суд виходить з того, що вказані справи і дана справа є схожими в частині, що стосується предмета позову (визнання недійсним рішення АМК щодо визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за статтею 151 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».
Суд відхиляє помилкові доводи скаржника про те, що оскаржувані судові рішення у справі № 910/3646/23 ухвалені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.08.2022 зі справи № 910/2682/21, від 03.08.2023 зі справи № 910/366/21, від 18.07.2023 зі справи № 910/2730/21, оскільки правовідносини у справі, що розглядається, і в зазначених скаржником справах хоча і є однаковими за матеріально-правовим регулюванням, предметом спору і змістом позовних вимог, але істотно відмінні (у справі, що розглядається, з одного боку, і в згаданих справах з іншого) за підставами позову і фактично-доказовою базою - встановленими судами обставинами справи і зібраними та дослідженими в них доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення. Наведене свідчить про неподібність правовідносин у зазначених справах та в даній справі, зокрема з урахуванням змісту правовідносин та доводів учасників справи, якими вони обґрунтовували свої позиції.
Так, зокрема, у справі № 910/3646/23, судові рішення в якій є предметом касаційного оскарження, судами попередніх інстанцій встановлено, що обставини щодо підтвердження висновків контролюючого органу про невідповідність продукції вимогам ДСТУ належними лабораторними дослідженнями, які встановлені у судових рішеннях в інших справах: у справі № 400/886/20 за позовом ТОВ «Миколаївмолпром» до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання неправомірними дій з відмови в проведенні арбітражного лабораторного дослідження; зобов`язання погодити проведення арбітражного лабораторного дослідження зразка, відібраного 05.02.2020 згідно з актом відбору від 05.02.2020 № 01; визнання протиправним припису від 14.02.2019  № 14.4-09/5, а також у справі № 400/1175/20 за позовом ТОВ «Миколаївмолпром» до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 02.03.2020 № 14.4-10/01, мають преюдиціальне значення для справи № 910/3646/23 в силу приписів частини четвертої статті 75 ГПК України.
Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшла свого підтвердження.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Що ж до посилань скаржника на пункт 4 частини другої статті 287 та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, то слід зазначити таке.
Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
ТОВ «Миколаївмолпром» у касаційній скарзі, як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, посилається на те, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином докази у справі.
Суд зауважує, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у вигляді не дослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
Така правова позиція є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постановах від 12.10.2021 у справі                              № 905/1750/19, 20.05.2021 у справі № 905/1751/19, від 12.10.2021 у справі          № 905/1750/19, від 20.05.2021 у справі № 905/1751/19, від 02.12.2021 у справі № 922/3363/20, від 16.12.2021 у справі № 910/18264/20 та від 13.01.2022 у справі № 922/2447/21 тощо.
Проте під час здійснення касаційного провадження у цій справі з підстави касаційного оскарження, визначеної у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, Верховним Судом встановлено необґрунтованість такої підстави касаційного оскарження.
Суд акцентує увагу, що, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», а не «факту», отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
Верховний Суд в силу імперативних положень частини другої статті 300 ГПК України позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.
Зі змісту судових рішень вбачається, що у справі, яка розглядається, суди першої та апеляційної інстанцій надали оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовують свої вимоги та/або заперечення і які мають значення для розгляду даного господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73-80, 86, 300 ГПК України.
Суд також зазначає, що скаржник у своїх доводах залишає поза увагою саму суть інкримінованого йому порушення у розрізі норм матеріального права. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів має здійснюватися саме через призму кваліфікації правопорушення, здійсненого АМК, що й було здійснено судами попередніх інстанцій. 
Що ж стосується посилання скаржника на неправильне застосування судом першої інстанції приписів частини четвертої та сьомої статті 75 ГПК України, то Суд зазначає таке.
Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною сьомою статті 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Як зазначалося вище, у справі № 910/3646/23 судами попередніх інстанцій встановлено, що обставини щодо підтвердження висновків контролюючого органу про невідповідність продукції вимогам ДСТУ належними лабораторними дослідженнями, встановлені у судових рішеннях в інших справах: у справі № 400/886/20 за позовом ТОВ «Миколаївмолпром» до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання неправомірними дій з відмови в проведенні арбітражного лабораторного дослідження; зобов`язання погодити проведення арбітражного лабораторного дослідження зразка, відібраного 05.02.2020 згідно з актом відбору від 05.02.2020 № 01; визнання протиправним припису від 14.02.2019  № 14.4-09/5, а також у справі № 400/1175/20 за позовом ТОВ «Миколаївмолпром» до Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 02.03.2020 № 14.4-10/01, мають преюдиціальне значення для справи № 910/3646/23 в силу приписів частини четвертої статті 75 ГПК України.
Покликаючись на зазначену встановлену у справі  № 400/886/20 обставину, як на преюдиціальну, виходив у вирішенні спору і суд у справі № 400/1175/20.
Верховний Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.
Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг" проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі, не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.
Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. 
Враховуючи викладене вище Судом не встановлено неправильного застосування судами попередніх інстанцій приписів статті 75 ГПК України.
При цьому встановлення обставин вчинення особою порушення у сфері антимонопольного законодавства на підставі оцінки наявних в антимонопольній справі доказів відноситься до дискреційних повноважень органу АМК.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень АМК не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами АМК відповідних правових норм (правова позиція, викладена у низці постанов Верховного Суду, у тому числі, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).
У цій справі порушення АМК норм права у розгляді антимонопольної справи                          № 127-26.4/115-20 судами попередніх інстанцій не встановлено, а позивачем не доведено.
Отже, підстави касаційного оскарження, наведені скаржником у касаційній скарзі, у цьому випадку, не отримали підтвердження, а тому підстави для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд відсутні.
Верховний Суд бере до уваги та вважає прийнятними доводи, викладені у відзиві АМК на касаційну скаргу, в тій частині, яка узгоджується з вказаними вище висновками Верховного Суду, наведеними у цій постанові.
Верховний Суд окремо вважає за необхідне вказати, що у прийнятті даної постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 09.11.2004 у справі «Науменко проти України», від 19.02.2009 у справі «Христов проти України», від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.
Верховний Суд зазначає, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень, наявність яких скаржником у цій справі аргументовано не доведено.
Слід зазначити, що в силу приписів частини другої статті 309 ГПК України формальні порушення не можуть бути підставою для скасування з формальних міркувань правильного по суті і законного рішення.
Верховний Суд, враховуючи рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» та від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України», зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
З огляду на викладене визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.
З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції Суд вважає, що доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі на судові рішення попередніх інстанцій, про неврахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, не підтвердилися та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Миколаївмолпром» в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, необхідно закрити, а в частині підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, - касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Судові витрати
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені ТОВ «Миколаївмолпром» у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.
Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі № 910/3646/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - закрити.
2. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївмолпром» на рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі № 910/3646/23 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, - залишити без задоволення. 
3. Рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2024 у справі № 910/3646/23  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                             І.   Колос

Суддя                                                                                             А. Ємець 

Суддя                                                                                            Т. Малашенкова