ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року 
м. Київ

cправа №  921/333/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участі секретаря судового засідання - Купрейчук С.П.

за участю представників: 
відповідно до протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023

у справі № 921/333/22

за заявою  ОСОБА_1 
про неплатоспроможність,-

ВСТАНОВИВ:
1. Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 27.10.2022 відкрив провадження у справі №921/333/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ввів процедуру реструктуризації боргів боржника; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначив керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Микитіва Олега Ігоровича та призначив попереднє судове засідання на 22.12.2022.
2. 25.11.2022 до Господарського суду Тернопільської області надійшла заява від 21.11.2022 ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 8 123 000 грн. Заява обгрунтована тим, що ОСОБА_2 позичив ОСОБА_1 кошти, про що позичальник написав і підписав розписки, а саме: 1 235 000, 00 грн, розписка від 17.01.2017; 1 479 000, 00 грн, розписка від 10.07.2017; 1 833 000, 00 грн, розписка від 18.01.2018; 1 466 000, 00 грн, розписка від 02.09.2019; 1 112 000, 00 грн, розписка від 19.12.2019; 998 000, 00 грн, розписка від 25.02.2020;
Станом на час звернення із цією заявою позичені кошти в загальній сумі 8 123 000, 00 грн боржник не повернув.
3. Арбітражний керуючий Микитів О.І. за результатами розгляду визнав вимоги кредитора ОСОБА_2 на загальну суму 8 123 000, 00 грн, про що повідомив суд і кредитора (вих.№23 від 29.11.2022, вх.№8119 від 01.12.2022).
4. Господарський суд Тернопільської області ухвалою від 16 березня 2023 року у справі №921/333/22 відмовив у клопотанні представника та самого кредитора ОСОБА_2 щодо нерозголошення та не поширення інформації, яка характеризує фінансовий стан ОСОБА_2 ; відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 .
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 16 березня 2023 року у справі №921/333/22 скасовано і постановлено нове судове рішення:
- Визнати ОСОБА_2 (паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 13.11.2007, виданий Тернопільським МВ МВС України в Тернопільській області; Ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; вул.Львівська, с.Байківці, Тернопільський р-н) кредитором у справі №921/333/22 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 з сумою вимог 8 123 000 грн.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
6. До Верховного Суду від Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (далі в тексті - Скаржник) надійшла касаційна скарга у якій Скаржник просить суд скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 у справі №  921/333/22, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
7. В обґрунтування для задоволення касаційної скарги Скаржник наводить наступні доводи:
7.1. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №910/14923/20, від 01.03.2023 у справі №902/221/22, від 26.04.2022 у справі №  753/1349/20, від 17.08.2023 у справі №911/1856/21, від 03.12.2018 у справі №910/4528/15, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20.
7.2.  Судом апеляційної інстанції порушено норми статей 74, 76, 77-79, ГПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (судом проігноровано факт відсутності відповідних доходів, для можливості надання позик).
7.3. Справу розглянуто за відсутності АТ "Укрсиббанк", а прийняте рішення впливає на права та інтереси банку.
Відзиви
8. Від арбітражного керуючого Микитіва О.В. надійшов відзив на касаційну скаргу у якому наводяться аргументи проти її задоволення.
9. Також від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу у якому вказується про необхідність відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Інші заяви та клопотання
10. Відсутні.
Розгляд касаційної скарги Верховним Судом
11. Заслухавши у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного
12. Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
13. Суди попередніх інстанцій встановили наступні фактичні обставини справи:
13.1. В заяві без номера від 21.11.2022 (вх.№7936 від 25.11.2022) з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_2 просить суд визнати його  кредитором фізичної особи ОСОБА_1 на загальну суму 8 123      000 грн.
13.2. У вказаній заяві зазначає, що ним позичено під розписку боржнику кошти в сумі:
- 1      235      000, 00 грн, розписка від 17.01.2017;
- 1      479      000, 00 грн, розписка від 10.07.2017;
- 1      833      000, 00 грн, розписка від 18.01.2018;
- 1 466      000, 00 грн, розписка від 02.09.2019;
- 1112 000, 00 грн, розписка від 19.12.2019;
- 998      000, 00 грн, розписка від 25.02.2020;
13.3. Станом на час звернення із вищезазначеною заявою позичені кошти в загальній сумі 8      123      000, 00 грн боржником , не повернуто, часткових оплат не здійснювалось.
13.4. А тому просить суд визнати ОСОБА_2 конкурсним кредитором боржника на загальну суму 8 123 000, 00 грн.
13.5. Арбітражним керуючим визнано вимоги кредитора ОСОБА_2 на загальну суму 8    123    000, 00 грн, про що зазначено у відомостях про результати розгляду вимог кредиторів (вих.№23 від 29.11.2022, вх.№8119 від 01.12.2022). Представником боржника у судових засіданнях також повністю визнано вимоги кредитора ОСОБА_2 .
13.6. Суд першої інстанції зважаючи на значні розміри розписок та позики за ними у великих сумах, які надає фізична особа іншій фізичній особі систематично щороку, маючи сумніви в дійсності таких позик та маючи за необхідне здійснити перевірку відсутності чи наявності ознак їх фіктивності, ухвалою від 24.01.2023 витребував у Головного управління ДПС у Тернопільській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених/отриманих доходів ОСОБА_2 , та засвідчені копії відповідних звітів/декларацій Фізичної особи ОСОБА_2 за період з 2007 по 2022 роки включно.
13.7. Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на виконання ухвали надано відомості (лист №2176/6/19-00-12-01-03 від 15.02.2023, вх. №1517 від 21.02.2023 з додатками) з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_2 за період з I кварталу 2007 року по IV квартал 2022 року. Одночасно повідомляє суд, що ОСОБА_2 за період з 2007 по 2022 роки включно до Головного управління ДПС у Тернопільській області подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2021 рік, декларація від 25.07.2022.
13.8. Також ухвалою суду від 23.01.2023 судом, зокрема, витребувано у ОСОБА_2 письмові пояснення щодо правового статусу та оформлення розписок, які додані до заяви кредитора - ОСОБА_2 , зокрема, відомості про свідків (паспортні дані, місцепроживання); докази про суми виплачених/отриманих доходів ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 13.11.2007 року, виданий Тернопільським МВ МВС в Тернопільській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_1 та засвідчені копії відповідних звітів/декларацій про доходи фізичної особи ОСОБА_2 за період з 2007 по 2022 роки включно, проте, витребуваних судом документів заявником не надано.
13.9. Отримані судом відомості від Головного управління ДПС у Тернопільській області про суми виплачених/отриманих доходів та податкова декларація ОСОБА_2 свідчать, що сума доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, становить значно менші суми у порівнянні з тією, яку він надав згідно розписок боржнику; водночас, належних та достовірних доказів про наявність інших джерел доходів та фінансових можливостей заявник суду не надав.
14. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
15. У постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20 викладено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог    створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство    у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок    підвищеного стандарту доказування    задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.
16. У постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 01.03.2023 у справі № 902/221/22 викладено наступні висновки про застосування норм права:
- Судова палата під час розгляду цієї справи враховує, що згідно наведеної усталеної правової позиції боргова розписка підтверджує не лише факт укладення договору позики та погодження його умов між кредитором та боржником, а також вона засвідчує й безпосередньо факт отримання боржником від кредитора грошових коштів у певному розмірі або речей.
- Втім, такий правовий висновок є застосовним у позовному провадженні, коли між кредитором та боржником за борговою розпискою існує відповідний спір, з метою вирішення якого сторона звертається із позовом до суду.
- Натомість, у справах про неплатоспроможність існує певна відмінність у розгляді та визнанні господарським судом грошових вимог кредиторів до боржника, що виникли на підставі боргової розписки, від вирішення спору у позовному провадженні про стягнення заборгованості за борговою розпискою.
- Зазначена відмінність, серед іншого, полягає у тому, що визнання господарським судом вимог певного кредитора породжує відповідні правові наслідки, що впливають на права інших кредиторів цього боржника у процедурі неплатоспроможності. При цьому, у вказаній категорії справ існує ризик обопільної недобросовісної поведінки певного кредитора та боржника щодо створення фіктивної (неіснуючої, штучної) заборгованості останнього за борговою розпискою задля збільшення кількості голосів цього кредитора на зборах кредиторів та можливості впливу на саму процедуру неплатоспроможності фізичної особи, зокрема й у питанні формування та реалізації ліквідаційної маси боржника, що, у кінцевому результаті, впливатиме на обсяг задоволених вимог.
- Беручи до уваги зазначені мотиви, судова палата дійшла висновку, що задля унеможливлення загрози визнання господарським судом фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, на кредитора-фізичну особу, як заявника грошових вимог на підставі боргової розписки, покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування у разі виникнення вмотивованих сумнівів сторін у справі про неплатоспроможність фізичної особи щодо обґрунтованості вимог такого кредитора.
- За таких обставин, господарському суду під час розгляду заяви кредитора з відповідними грошовими вимогами до боржника варто керуватися не лише засадами, серед інших, належності (стаття 76 ГПК України) та допустимості (стаття 77 ГПК України) доказів, а й враховувати достатність (повноту та всебічність) поданих доказів як взаємозв`язок їх сукупності, що дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування заборгованості за борговою розпискою.
- Тож, у разі вмотивованих сумнівів інших кредиторів щодо реальності (дійсності) такої заборгованості, обґрунтування грошових вимог до боржника самим лише договором позики та/або борговою розпискою у справі про неплатоспроможність фізичної особи може бути недостатнім.
- Необхідним, у такому випадку, може бути також документальне підтвердження джерел походження коштів, наданих фізичною особою-кредитором у позику фізичній особі-боржнику, подання інших додаткових доказів наявності між кредитором (позикодавцем) та боржником (позичальником) зобов`язальних правовідносин за відповідним договором позики.
- У разі ж ненадання зазначеним кредитором сукупності необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема щодо підтвердження реальності грошового зобов`язання, господарський суд відмовляє у визнанні таких вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
- При цьому, визначена приписами статті 204 ЦК України презумпція правомірності укладеного між сторонами правочину не спростовує відповідного обов`язку заявника-кредитора, вимоги якого підтверджені борговою розпискою, надати сукупність усіх необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог, зокрема й зазначені вище докази джерел походження наданих у позику коштів.
- Тобто, не досліджуючи дійсність відповідного правочину, що виходить за межі предмета розгляду заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника, господарський суд у справі про неплатоспроможність фізичної особи, вирішуючи питання про належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, може надати правову оцінку реальності (дійсності) таких зобов`язань на підставі інших доказів, що підтверджують/спростовують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики.
17. Мотивами скасування судом апеляційної інстанції ухвали суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про визнання кредиторських вимог було те, що суд апеляційної інстанції не встановив, а в матеріалах справи відсутні докази недійсності розписок (як односторонніх правочинів) про отримання в борг грошових коштів, а відтак діє встановлена у статті 204 ЦК України презумпція правомірності правочину.
18. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність визнання кредиторських вимог з підстав того, що передання ОСОБА_2 грошових сум ОСОБА_1 підтверджено розписками, оригінали яких знаходяться у ОСОБА_2 ОСОБА_1 визнає свою заборгованість перед ОСОБА_2 за цими борговими зобов`язаннями. Жодних доказів, обґрунтувань порушення прав інших учасників справи про банкрутство матеріали справи не містять і в оскарженій ухвалі не названо.
19. Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає передчасними вказані висновки, виходячи з наступного.
20. Суд  першої інстанції, зважаючи на значні розміри розписок та позики за ними у великих сумах, які надає фізична особа іншій фізичній особі систематично щороку, маючи сумніви в дійсності таких позик та маючи за необхідне здійснити перевірку відсутності чи наявності ознак їх фіктивності, ухвалою від 24.01.2023 витребував у Головного управління ДПС у Тернопільській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених/отриманих доходів ОСОБА_2 , та засвідчені копії відповідних звітів/декларацій Фізичної особи ОСОБА_2 за період з 2007 по 2022 роки включно.
21. Колегія суддів суду касаційної інстанції зазначає, що відповідно до вищенаведених висновків про застосування норм права, господарському суду під час розгляду заяви кредитора з відповідними грошовими вимогами до боржника варто керуватися не лише засадами, серед інших, належності (стаття 76 ГПК України) та допустимості (стаття 77 ГПК України) доказів, а й враховувати достатність (повноту та всебічність) поданих доказів як взаємозв`язок їх сукупності, що дозволяє суду зробити достовірний висновок про існування заборгованості за борговою розпискою.
22. Суд апеляційної інстанції в якості обґрунтування необхідності визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 не навів фактичних обставин того, що заявник кредиторських вимог, за умови виникнення сумнівів у дійсності позик у суду першої інстанції, подав докази, які підтверджують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики.
23. Тому з наведеного можна констатувати передчасність визнання кредиторських вимог у оскаржуваній постанові суду апеляційної інстанції без встановлення фактичних обставин того, що кредитор надав належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, на підставі доказів, що підтверджують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики, за умови виникнення сумнівів у дійсності позик у суду першої інстанції.
24. Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.
25. З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин того, що кредитор надав належне документальне підтвердження кредиторських вимог за борговою розпискою, на підставі доказів, що підтверджують фінансову спроможність цього кредитора щодо надання відповідної позики, колегія суддів суду касаційної інстанції, на підставі положень п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України, дійшла висновку про скасування постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 та про направлення справи № 921/333/22 в частині розгляду заяви   ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.
26. За таких обставин, касаційна скарга Акціонерного товариства "Укрсиббанк" підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 240, 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсиббанк" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 у справі №  921/333/22 скасувати.

3. Справу №  921/333/22 в частині розгляду заяви   ОСОБА_2 з грошовими вимогами до боржника ОСОБА_1 направити на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                               С.В. Жуков
Судді                                                                                            В.І. Картере
                                                                                                     К.М. Огороднік